370 



har man opstillet ikke mindre end 10, men man er dog 

 kommen til det Resultat, at de alle rimeligvis kunne 

 henføres som Afarter til to Arter: den egentlige Flod- 

 krebs (A, fluviatilis) og Stenkrebsen (A. torrentium). 

 Den sidstnævnte forekommer fornemmelig i Alperne og 

 tilgrænsende Egne i hurtig rindende Bække med Sten- 

 bund samt i Bjærgsøer i Schweiz, Sydtyskland og 

 Elsas. Som Skjelnemærker mellem denne Art og den 

 almindelige Flodkrebs anføres bl. a., at Pandehornet hos 

 denne sidste har paa hver Side af dets Rod to Knuder, 

 af hvilke i det mindste den forreste ender i en skarp 

 Spids; det er desuden bøjet mere eller mindre stærkt 

 opad og ender med en skarp, opadrettet Torn, Hos 

 Stenkrebsen er Pandehornet bredere ved Roden, har kun 

 en Ophøjning paa langs paa hver Side af denne og ender 

 med en kort, trekantet Torn; den er desuden mindre 

 (kun 2 — 3 Tommer) og Haleringenes Sidehjørner længere 

 og bredere end hos Flodkrebsen. Denne er udbredt 

 næsten over hele Europa, men hyppigst i Mellem-Europa, 

 Mod Syd danner Middelhavet paa det nærmeste dens 

 Grænse; den findes i Spanien og Italien (endog i det 

 neapolitanske), men er ikke kjendt fra Grækenland eller 

 Nord-Afrika. Den bliver særdeles stor i det sorte og 

 asovske Hav og findes endnu i Volga, Ural og det kas- 

 piske Hav, men erstattes i Sibirien, længere mod Øst, af 

 en anden Art. Visse Afarter findes kun i Syd-Rusland, 

 i og i Nærheden af det sorte og det kaspiske Hav; en 

 Form (i4. leptodactylus) findes i Øst-Europa, især i Syd- 

 Ruslands store Floder, men ogsaa helt op til Ishavet, i 

 Dwina og Smaafloderne i Russisk Lapmarken; den gaar 

 saaledes længere mod Nord end den typiske Flodkrebs, 



