372 



hyppig, er Hjelmaren, hvor den er Gjenstand for en ind- 

 bringende Fangst. I Klar- og Gøta Elven er den raeget 

 sjælden, om den overhovedet findes der, og i de andre i 

 Venern faldende Aaer savnes den altid i den nedre Del 

 af disses Løb, selv om den er hyppig i deres øvre. At 

 den ikke ynder Østersøen, er kun hvad man efter det 

 foregaaende kunde vente sig. Kun ved den liflandske 

 Kyst er det ikke sjældent at træffe Krebs og det endog 

 temmelig langt fra Land. Fra mange Egne af Sverrig 

 (fra Skaane, Vestergøtland, Vermland) klages der over, 

 at den nu er langt sjældnere end i Begyndelsen af Aar- 

 hundredet eller endnu i Mands Minde. De ældste Spor 

 af dens Ophold i Landet, som kjendes, hidrøre fra anden 

 Halvdel af det 16de Aarhundrede, fra Erik XlVdes og 

 Johan IIIs Tid; af sidstnævnte har man saaledes en 

 Befaling til Statholderen paa Kalmar Slot, at indføre 

 levende Karper og Krebs fra Tyskland og udplante dem 

 i nogle gravede Fiskedamme ved Kalmar, samt en Fuld- 

 magt til en kongelig Drabant at have Tilsyn med, at 

 Krebsene i Upsala Aa ikke fanges uden kongelig Tilladelse. 

 At de senere ere blevne indførte mange Steder i Sverrig, 

 hvor de tidligere savnedes, er vist nok, men beviser ikke, 

 at Flodkrebsen oprindelig manglede i hele Landet. En 

 nyere Forfatter har anført, at der findes Levninger af 

 den i Sverrigs Tørvelag, og derved vilde Formodningen 

 om dens fremmede Herkomst være modbevist, forudsat at 

 man har forvisset sig om, at disse Levninger ikke hid- 

 røre fra en senere Tid, f. Ex. fra Individer, der blot 

 have benyttet Tørvemassen til Bolig og Skjul. 



Flodkrebsen elsker rindende Vand og trives bedst i 

 Aaer og Bække. Ler- og Stenbund synes at passe særlig 

 for den, dels fordi Stenene tilbyde den bekvemme 



