379 



I den nærmeste Tid, førend Skallen skal fældes, 

 fortærer Krebsen ikke det ringeste, formodentlig fordi 

 Maven, hvis Skeletdele paa denne Tid befinde sig i en 

 Slags Opløsningstilstand, ere uskikkede til at fordøje. 

 Selve Fældningen foregaar saa vidt muligt i et Hul, 

 under en Sten eller deslige, hvortil Krebsen har taget 

 sin Tilflugt for i Fred og Ro at kunne forrette dette 

 udmattende og anstrængende Arbejde, under hvilket den 

 er aldeles forsvarsløs og ikke formaar at røre sig af 

 Stedet; den bliver ogsaa paa denne Tid et let Bytte for 

 Fiske og rimeligvis ogsaa for dem af dens Frænder, der ikke 

 ere i samme Forfatning, hvis denne er kommen over den, 

 førend den har kunnet opsøge sig et Tilflugtssted. Og- 

 saa i den første Tid efter Skalskiftet bliver Krebsen i 

 sit Skjul, indtil den nye Skal har faaet saa megen Fast- 

 hed, at den kan tjene til Støtte for Musklerne under 

 deres Bevægelser. Det hænder undertiden, at den sætter 

 Livet til under det svære Arbejde, som det er »at krybe 

 ud af sit gode Skind« , eller at den sætter den ene Klo 

 til ved denne Lejlighed. Er Arbejdet først begyndt, 

 lader den sig ikke forstyrre deri, men fuldbyrder det, 

 selv om man lægger den op paa det tørre Land eller 

 putter den i Brændevin, hvis dette da ikke forinden gjør 

 Ende paa dens Anstrængelser. 



I Begyndelsen eller Midten af Juli — alt efter som 

 Sommeren er varmere eller koldere — begynder Krebsens 

 Skal at blive tynd og svag, saa at den let giver efter 

 for et Tryk med Fingeren. Den har aabenbart mistet 

 en stor Del af sine sædvanlige Bestanddele; dog er det 

 let at mærke, at disse ikke ere forsvundne ensformig 

 over hele Skallen. Den midterste Del af Rygskjoldet 

 bliver nemlig bestandig sprødere, jo tyndere den bliver, 



