383 



mængde, som behøves til den nye Skal. Det vil let ses, at 

 ved denne yderst hensigtsmæssige Foranstaltning magasi- 

 neres den Del af Hudens Kalkmasse , som alligevel maa 

 skaffes bort af Skallen førend deus Afkasteise, paa en saa- 

 dan Maade, at den i Virkeligheden ikke gaar tabt. Men 

 hvor faar Krebsen den øvrige? Lange Udflugter for at 

 skaffe sig den kan den ikke gjøre, dels fordi Skallen 

 endnu er for blød til at støtte Musklerne under Bevægelserne, 

 dels fordi den vilde blive et alt for let Offer for sine 

 graadige Fjender. Men den finder jo ogsaa, hvad den 

 behøver, lige ved Siden af sig, i den gamle Skal, der 

 indeholder hele den gamle Kalkmasse med Fradrag af 

 hvad der blev magasineret som »Krebseøjnene«. Dog op- 

 ædes denne først nogle Dage efter Skalskiftet, formodentlig 

 fordi Kindbakkerne da først have faaet den til dens 

 Knusning fornødne Haardhed. Aabner man Maven paa en 

 Krebs nogle Dage efter Fældningen, vil man altid i den 

 finde smaa Stumper af Krebseskailer i stor Mængde; 

 men for at opnaa fuld Vished for, at det virkelig gaar 

 saaledes til, og at disse Skalstumper ikke hidrøre fra 

 spiste Krebs, har St. ofte lagt en af sin Skal nylig ud- 

 krøben Krebs tilligemed dens gamle Skal i en for øvrigt 

 aldeles tom Pyt, og naar han da nogle Dage efter under- 

 søgte denne, var Skallen altid forsvunden, men Stumperne 

 af den fandtes i Krebsens Mave. I Slutningen af Juli 

 eller Begyndelsen af August kan man ofte finde slige 

 tomme Skaller under Stene langs med Bredderne, men 

 de forsvinde næsten sporløst efter en Ugestids Forløb. 

 Paa disse Maader afhjælpes den første og stærkeste 

 Trang til Kalk; naar Krebsen derved er sat i Stand til 

 uden Besvær og Fare at strejfe omkring for at opsøge 

 sin Føde, vil den Kalk, som den kan skaffe sig ved at 



