391 



forhindre, at de fanges i den Tid, da de have Unger. 

 Med enhver Moderkrebs, der fanges i de c. 3 Uger, der 

 hengaa, fra Ungerne ere krøbne af Æget, indtil de for stedse 

 forlade Moderen, gaar jo dens hele Afkom til Grunde; freder 

 man den altsaa i denne Maaned, der er dens egentlige 

 Yngletid, bevarer man en hel Udsæd af Yngel for Frem- 

 tiden. Det er ikke den Tid, da Krebsen er »blød«, men 

 det Tidsrum, der gaar umiddelbart forud for denne, 

 som bør være Flodkrebsens Fredetid; i den »bløde« Tid 

 lader den sig jo mindre let fange, men hytter sig efter 

 Evne, og saa er den jo desuden ilde anset som Handels- 

 vare; da er det derfor overflødigt og unyttigt at be- 

 skytte den. 



Fra Flodkrebsen vandrer Tanken let til dens nære 

 Frænde Hummeren; Slægtskabet mellem dem er saa 

 nært, at de tidligere opførtes som Arter af samme Slægt, 

 og endnu kunde man vel betragte dem som Arter af to 

 Underslægter, den ene omfattende Havets, den anden de 

 ferske Vandes Astaci. Det er naturligt, om end af prak- 

 tiske Hensyn uheldigt, at vi ikke vide fuld saa nøje 

 Besked med Hummerens Livsløb som med Flodkrebsens; 

 der er imidlertid, bortset fra de Forskjelligheder, som be- 

 tinges af deres grundforskjellige Opholdssted, saa megen 

 Lighed mellem begge, at man med en vis Sand- 

 synlighed fra Flodkrebsens vil kunne slutte sig til, hvad 

 der muligvis maatte mangle i Hummerens. Vor europæiske 

 Hummer (Astacus gammarus eller Homarus vulgaris) er 

 udbredt fra Finmarken til Middelhavet; i vore Indhave 

 vil en Linje over Hven og Vresen s. f. Sprogø omtrent 

 angive Sydgrænsen for dens Forekomst; det er dog kun 

 i Limfjorden og i Vesterhavet (til en Tid ogsaa i den 



25* 



