401 



vandlin g eller saakaldet Metamorfose*). Nu tumler den 

 sig muntert — af og til stødende Kolbøtter — i Vand- 

 fladen ved Hjælp af sine Svømmefødder; allerede paa det 

 næste Udviklingstrin (Fig. II), da den har en Længde af 6^"\ 

 og end mere paa det tredje (7"{"'), da den i sit hele Ydre 

 (Fig. III) er en Mellemform mellem den første frie Larve- 

 skikkelse og den endelige Hummerform, er dens Bevæge- 

 lighed taget meget af. Den kan endnu holde sig svæ- 

 vende i Overfladen, men kommer i Almindelighed kun 

 langsomt af Stedet; vil den unddrage sig en Fare, kan 

 den ved et kraftigt Slag med Halen gjøre et temmelig 

 hurtigt Spring baglængs , og den kan som Rejen hoppe 

 op over Overfladen. Men det er nu snart paa Tiden, at 

 den skal synke ned til sit fremtidige Opholdssted; dens 

 Liv i Overfladens Sollys, der vel allerhøjst varer 4 — 6 

 Uger, er forbi, kort efter at den i alt væsenligt (uden 

 Størrelsen) har antaget sin endelige Hummer- Skikkelse; 

 paa Bunden vil den vel ogsaa lettere kunne undgaa sine 

 Forfølgere , dels ved sin temmelig hurtige baglængs 

 Bevægelse , dels ved at søge Skjul mellem Stenene. 

 Man har imidlertid kun meget lidt Kundskab om dens 

 Liv og Færd der nede ; de mindste Hummere, som man har 

 fundet der, havde en Længde af 3 — 4 Tommer og ere 

 trufne i Rokke- og Tor ske -Maver — et Vidnesbyrd 

 om, at de dog ikke leve saa skjult, at de ved Bunden 

 levende Fiske ikke skulde vide at finde dem. Ogsaa 

 Havaalen (Gonger) nævnes som en af Hummerens far- 

 ligste Fjender, og Sø-Ulven kunde i alt Fald være det, 

 selv for den voxne Hummer og uden for den Tid, da denne 



*) Smlgn. delte Tidsskrift, 2den Række, 4de Bind, S. 130 og flgd. 

 om Krebsdyrenes Forvandlinger. 



