402 



er blød; men Hummeren opholder sig dog vist nok i Alminde- 

 lighed paa en ringere Dybde end den, hvor de større Rovfiske 

 holde til, og bliver derfor mindre let Gjenstand for disses 

 Efterstræbelser. Medens nogle af de Forfattere, der have 

 gjort Hummeren til Gjenstand for særlige Studier, f. Ex. 

 Cos te, skildre dens Ungdoms Fjender som talrige (Fiske, 

 Krebsdyr, Blæksprutter), synes andre at hælde til den 

 Antagelse, at naar den først har naaet Havbunden, er 

 den forholdsvis vel forvaret. Man har derfor ingen be- 

 stemt Maalestok for, i hvilket Forhold den i det hele 

 falder som OflPer for stærkere Fjender paa disse yngre 

 Livstrin, eller for, hvor mange af Moderhummerens Tu- 

 sender af Æg der naa saa vidt, at de ikke have stort andet 

 at frygte end Menneskets snedige Efterstræbelser. — Det 

 er kun den fangne Hummer, der holdes ved Kysten i 

 Damme, som, naar den kravler op af disse for at naa 

 Havet, er udsat for, at Kragerne snappe den og knuse 

 den ved at lade den falde ned paa Klipperne, saaledes 

 som Axel Boeck har været Vidne til det ved en norsk 

 Hummerpark. 



Det kunde synes lidet rimeligt, at et saa frugtbart 

 Dyr som Hummeren skulde kunne blive i den Grad efter- 

 stræbt af Mennesket, at dens Mængde ved en given 

 Kyststrækning tog af i nogen kj endelig Grad; af saa 

 mange Unger maatte dog vel — trods de Farer, der 

 kunne true dem paa deres første frie Livstrin — saa 

 mange kunne naa at blive store, at den aarlige Opfiskning 

 af de voxne derved erstattedes; og er end denne store 

 Frugtbarhed fra Naturens Side ikke egentlig beregnet paa at 

 skulle dække dette Tab, men kun det, der er en Følge 

 af, at saa mange gaa til Grunde i deres spæde Barndom, 

 synes det dog ikke at kunne gjøre noget fra eller til. 



