420 



kjødede. Alle kjende saadanne Bær og Stenfrugter som 

 Vindruer, Appelsiner, Blommer o. 1.; andre have der- 

 imod egentlig smagløse, nødagtige Frugter, men i det disse 

 omgives med eller bringes i Forbindelse med kjødfulde, 

 spiselige, farvede Dele, opnaas det selv samme som i 

 første Tilfælde. Jordbærret er saaledes en Samling 

 af Smaafrugter, en Flerfoldsfrugt , hvis enkelte Frugter 

 ere Nødder, nemlig de smaa, grønne Gryn, der sidde 

 »uden paa« Jordbærret. Det spiselige er her den mæg- 

 tige, kjødfulde Frugtbund. Morbærret er i botanisk 

 Forstand lige saa lidt som Jordbærret et »Bær« , ja 

 egentlig slet ikke en Frugt, men en hel Frugtstand, 

 hvoraf vi spise de enkelte Blomsters Blomsterdækker, 

 som efter Afblomstringen blive siddende og kjødfulde, 

 indesluttende de smaa, haarde, uspiselige Nødder. 



Vi se saaledes, at Naturen har truffet mange For- 

 anstaltninger til at opnaa det samme Resultat: at faa 

 Frøene slugte af Dyrene; men det vilde kun hjælpe lidet, 

 naar Frøene selv gik til Grunde ved samme Lejlighed, 

 hvorfor vi ogsaa næsten altid ville finde , at disse ved 

 en haard Skal , der kan modstaa Mavesaftens opløsende 

 Indvirkning, ere beskyttede i saa Henseende. 



Muligheden for Frøspredningen er nu ikke alene 

 givet i dette Tilfælde, men den realiseres ogsaa daglig i 

 storartet Maalestok, og i mangfoldige Tilfælde føres 

 P>øene sikkert langt bort fra Moderplanten af de frugt- 

 ædende Dyr. Et ejendommeligt Tilfælde fortjener at 

 omtales særskilt, nemlig Frøspredningen hos den i My- 

 thologien saa bekj endte Mistelten (Viscum album), hvis 

 ejendommelige Forekomst som Snylteplante paa for- 

 skjellige Træer saasom Æble-, Pære- og Poppeltræer 

 samt særegne Ydre vel kunde sætte Menigmands Fantasi 



