441 



til en Højde af mindst 1250 Fod. Havet, der ved He- 

 briderne naar en Dybde af 420 Fod, vilde let kunne 

 fortrænges og udfyldes af en Ismasse paa 3000 Fod. 

 Isen har da sandsynligvis mod Vest, da den naaede 

 dybere Hav, dannet en lignende høj, stejl Ismur som den, 

 der i en Højde af 180 Fod som en sammenhængende 

 Ismur spærrede Ross Vejen til Sydpolen. Mod Nordost 

 kan den skotske Is maaske endog have naaet og forenet 

 sig med den skandinaviske. 



Blokkeleret, som vi tidligere have omtalt, er sand- 

 synligvis dannet ved Jøklernes Rand, hvor disse bleve 

 beskyllede af Havet; derfor tale dels de umiskj endelige 

 Spor af Havets Indvirkning, dels denne Lermasses ude- 

 lukkende Forekomst i de lavere Kystegne; den er ikke 

 funden højere end 260 Fod. Visse Omstændigheder, 

 saaledes de hyppig forekommende kantede, uslebne Stene, 

 synes at tyde paa, at enten have Isflager medbragt Ma- 

 terialierne dertil, eller ogsaa hidrører det fra en Tid, da 

 Isdækket var begyndt at formindskes, saaledes at de 

 højere Bjærge bleve fri og udsendte Moræneblokke, der 

 opdyngedes foran Iskanten og sammenblandedes med 

 Skuringsleret. 



Inden vi i det følgende gaa over til at betragte de 

 andre til Rullestensformationen henhørende Lag, ville 

 vi et Øjeblik betragte de i Skotland forekommende talrige 

 Søer og Fjorde. Vi sigte her ikke til de flade Søer, der 

 hvile i løse Lag, men til de dybe Fjældsøer, der hvile i 

 et i Klippen udhulet Bækken. Disse Bækkener synes ogsaa 

 at skylde Isen deres Oprindelse; ganske sikkert have de 

 Dale, hvori de ligge, existeret før Istiden, men de ere 

 blevne dybere udgravede. Naar man tænker sig en Jøkel 



