442 



glidende ned ad en Skraaning, der efterhaanden gaar 

 over i en fladere Strækning, er det klart, at Isen maa 

 virke med størst Kraft paa det Punkt, hvor den skraa 

 Flade gaar over i den vandrette. Man kan altsaa let 

 tænke sig, at Isen paa saadanne Steder har udgravet 

 Underlaget meget stærkt. Netop paa saadanne Steder 

 ligge nu Fjældsøerne. Disse ere meget dybe, nogle end- 

 ogsaa over 600 Fod; deres største Dybde ligger ofte nær 

 ved den øverste Ende. Alt dette synes at tyde paa, at 

 de ere udgravede af Jøkler. Fjordene ere aldeles til- 

 svarende Dannelser; de have ofte en større Dybde i deres 

 Indre end det udenfor liggende Hav. Det er ikke let 

 paa nogen anden Maade end den ovennævnte at forklare 

 sig disse Dannelser, der altid forekomme i Lande, der 

 have været bedækkede af Is (f. Ex. Schweiz, Skandi- 

 navien, Finland)*). 



11. Milde ffiellemperioder. 



Naar vi hidtil have omtalt Skuringsleret , have vi 

 kun fremhævet dets typiske Særegenheder, der udmærke 

 det fra andre Dannelser; for Tydeligheds Skyld have vi 

 aldeles ikke taget Hensyn til visse underordnede Lag af 

 en helt anden Beskaffenhed, der forekomme i Forbindelse 

 med denne Dannelse. Disse skulle nu være Gjenstand 

 for vore Undersøgelser. 



Naar vi have Lejlighed til at betragte et dybt Profil 



*) Andre Geologer (Falconer o. fl.) mene, at Isen ikke Desidder 

 den store Udgravningsevne, som her er tillagt den, og som endnu 

 vurderes højere af andre Forskere. De mene, at Søers og Fjor- 

 des Forekomst i Lande, der have været bedækkede med Is, 

 skyldes den Omstændighed, at de Jøkler, der en Gang udfyldte 

 dem, have beskyttet dem mod Fyldning med løse Masser, som 

 ellers vilde have skjult dem for Øjet. J. W. 



