449 



Bjærge kunde udsende store Moræner af Grus og Blokke, 

 der ved Isens endelige Afsmeltning afsattes paa Landets 

 Overflade. Samme Oprindelse har det kantede Grus 

 (débris, rubbish) haft; dette ligner ganske Alpejøklernes 

 Morænegrus. 



Det er af det nylig anførte indlysende, at de Vandre- 

 blokke, som findes ^ærnt fra Centralhøjderne, f. Ex. paa 

 Hebriderne, eller højt oppe paa de Qærnere Bjærgmasser, 

 ere ældre en de, som findes nærmere Centrum eller la- 

 vere nede; thi de førstnævnte hidrøre fra en Tid, da 

 Ismassen endnu var saa mægtig, at den naaede Toppen 

 af de Bjærge, paa hvilke de findes, og saa vidtstrakt, 

 at den naaede ud over de fjærne Øer, paa hvilke de ere 

 lejrede; de sidste vidne derimod om en Tid, da Isen 

 baade i Højde og Udstrækning var svunden meget. 



Medens Morænegruset var fremherskende paa Høj- 

 derne, finde vi i de egentlige Lavlande en noget afvigende 

 Dannelse herskende. Den bestaar i Masser af Grus og 

 fint Sand, til Dels ogsaa rullede Stenmasser; de bære 

 tydelige Spor af Vandets rullende og ordnende Kraft. 

 I Regelen danne disse Sand- og Grusmasser bølgeformede 

 Høje , der ofte brede sig Mile vidt for saa at afbrydes 

 af Strækninger, hvor selve Skuringsleret danner Over- 

 fladen. Hyppig repræsenteres de af isolerede kegle- 

 formede Høje, der i Regelen bestaa af fint Sand. Meget 

 ofte vise disse Masser en Tendens til at danne lange 

 Aaser paa indtil 60 Fods Højde med Sider, der hælde 

 under Vinkler paa 25 — 35 o; Basis er indtil 4 — 500 Fod 

 bred; de ere ofte saa regelmæssige, at man fristes til at 

 antage dem for Dannelser af Menneskehænder. Hyppigst 

 optræde dog de forvirrede Systemer af Høje og Aaser, 

 som i Skotland gaa under Navn af »kames«. 



