454 



Lavlandet. De hidrøre fra Istidans Slutning, da Isen i 

 Form af lokale Jøkler havde trukket sig tilbage til de 

 højeste Dale og endelig ogsaa her bortsmeltede. At 

 disse Moræner hidrøre fra de sidste Jøkler ses deraf, 

 at de kun have udryddet det store Isdækkes Moræne- 

 levninger fra Bunden af Dalene, men ikke fra de højere 

 Partier af Dal vægge; thi saa højt naaede disse langt mindre 

 Jøkler ikke op. De vare ogsaa udelukkende indskrænkede 

 til de højere Dale , medens Levningerne af den store 

 Ismasse findes spredte over hele Landet. 



Vi ville nu i Korthed samle de Resultater, hvortil 

 Studiet af den yngre Drift har ført os. 



Da den store Indlandsis var begyndt at afsmeltes, 

 paa den Tid, da Blokkeleret afsattes i Kystegnene, ra- 

 gede Sydskotlands højere Toppe som Øer op af Isdækket; 

 Højlandenes Bjærge delte Indlandsisen i lokale Jøkler, 

 som dog flød sammen til én bred Strøm over Lavlandene. 

 Frosten øvede sin Virkning paa de fremragende Bjærg- 

 masser; der dannedes Moræner af Grus og Blokke, som 

 førtes langt ud til Isdækkets Rand. Under den fortsatte 

 Afsmeltning bleve nogle Blokke liggende paa de af Isen op- 

 dukkende Høje, andre styrtede ned i Revner eller i Mel- 

 lemrummene mellem Jøklerne og deres Sidevægge, hvor- 

 ved de fik nogle af deres Flader polerede. Omsider trak 

 Isen sig saa langt tilbage, at den ikke længere naaede 

 Havet; nu afsattes Morænegruset som Endemoræner paa 

 Landjorden; de store Blokke ophobedes lavere og lavere 

 paa Højene og Skraaningerne; disse Blokke (de saakaldte 

 »blocs perchés«) vise os altsaa Isens Højde til forskjellige 

 Tider. De Grus- og Stenmasser, der som Moræner af- 

 sattes paa Landjorden, bleve for største Delen bortskyl- 

 lede, rullede, sigtede og atter afsatte af mægtige, svul- 



