455 



mende Jøkelfloder; derfra hidrører en Del af Sanddan- 

 nelserne. 



Det er ikke muligt at sige, hvor langt Isen trak sig 

 tilbage i denne Periode; kun saa meget kunne vi sige 

 med Sikkerhed, at den aldeles forsvandt fra Lavlandet. 

 Hvorledes Landet den Gang har set ud, om det har været 

 beboeligt eller ikke, vide vi ikke meget om; de eneste 

 Spor af Liv, som ere levnede os fra denne Periode, ere 

 nogle dekomponerede Plantelevninger og nogle Frø- og 

 Vandrotteknogler. 



Der synes paa denne Tid at have fundet en stor 

 Sænkning Sted; Havet synes at have staaet 11 — 1200 

 Fod højere end nu. Under denne Sænkning blev atter 

 meget af Morænegruset omdannet af Bølgerne og Hav- 

 strømningerne ; Terrasser bleve indskaarne og Banker 

 opskyllede. 



Vi have omtalt, at store Blokke sjælden findes i 

 selve Aasernej men hyppig paa deres Overflade; derefter 

 har man troet at kunne slutte, at Havet under Sænkningen 

 paa sin Overflade bar Isbjærge og Isflager, fra hvilke 

 disse Blokke da skulde være nedstyrtede. Det forholder 

 sig maaske ogsaa saaledes; men imidlertid nødes man til 

 Forsigtighed med Hensyn til dette Forhold, thi disse 

 Blokkes geognostiske Beskaff'enhed viser, at de ere van- 

 drede i samme Retning som Jøklerne. Saaledes findes 

 Sydskotlands Stenarter udelukkende spredte over det 

 Terræn, der har været dækket af Sydskotlands Jøkler; 

 en saa regelmæssig Fordeling kunde ikke tænkes at have 

 fundet Sted med Drivisen, der maatte være store Tilfæl- 

 digheder underkastet. Utvivlsomme Vidnesbyrd om Is- 

 bjærge og et Ishavsklima yde derimod, som vi vide, de 

 slentede, forsteningsførende Lerlag; at disse ere afsatte 



29* 



