467 



over det Sted, hvor Vandaai-en findes, vil den tykke Ende 

 af Vidien bøje sig ned ad. I Fyen kunne Vandsøgerne 

 ikke alene med Pilevaanden (som skal tages af en „rigtig 

 Pil" og ikke af en Vidie) angive, hvor man skal grave 

 Brønden for at finde Vand, men ogsaa, hvor dybt Vandet 

 findes ; dette sker derved, at Vandsøgeren efter først at have 

 fundet Stedet træder nogle Skridt tilbage og derj^aa atter 

 frem, stadig fastholdende den gaffelformede Gren, som, hver 

 Gang denne Manøvre gj en tages, vil bøje sig mod Jorden, 

 medens Kunstneren samtidig siger: en Alen, to Alen, osv.; 

 det Antal Alen, ved hvilket den magiske „Tvege" hører op 

 at nikke, angiver Dybden, hvortil der maa graves for at 

 støde paa Vandaaren. I Jylland skal Grenen skæres af 

 „Vandpilen", og Vandspaaeren maa være født i Vandman- 

 dens Tegn, hvis Forsøget skal lykkes ham. Der bruges 

 ogsaa af nogle en lige Pind, en „Pilevøge". som Vand- 

 søgeren opvarmer ved at gnide den i Hænderne, hvorpaa 

 han lægger den i Ligevægt paa Pegefingeren; dens mere 

 eller mindre heftige Bevægelse om Hvilepunktet antyder 

 Kildens større eller mindre Righoldighed og Nærhed under 

 Overfladen. Ogsaa i Slesvig bruger man , naar man vil 

 grave en Brønd, at hente en Mand, som forstaar Kunsten 

 „at vise Vand'. Han tager Ha Aarsskuddet af en Pil, 

 „som har voxet over Vand", tager fat paa Midten af samme 

 og bøjer sig ned mod Jorden, holdende Kvisten saa nær 

 Jordens Overflade som muligt; naar Kvisten bøjer Enden 

 mod Jorden, da er Stedet fundet. 



Pilene optræde snart som Buske, snart som Træer; de 

 første kaldes i Folkesproget Vidier, og paa et Krat af saa- 

 danne Buske kommer man nærmest til at tænke, naar det 

 i Mytherne hedder, at Vidars Land Vide er tæt begroet 

 med Ris og højt Græs. De træagtige Former kaldes for- 

 trinsvis Pil, og disse ærværdige, revnede Piletræer, der ere 

 saa gamle, „at der voxer Græs i Maven paa dem", som 

 Boghveden siger om dem i Andersens Eventyr, spille en 

 ikke uvæ.sentlig Rolle ved at give mangt et ellers ensfor- 

 migt Landskab en stemningsfuld Karakter og benyttes ikke 

 sjælden i digteriske Billeder. Alle Pile ere den Dag i Dag 

 hule, fordi Judas hængte sig i er Piletræ, og man synes i 

 gamle Dage i Norden at have benyttet de seje Pilegrene 

 til Strikker, thi det hedder i Havamaal angaaende Odin 

 som Runers Opfinder: Ser han paa Træ svæve Vidiekvi- 

 stens Lig, da rister og maler han i Runer saa, at den Mand 



