18 



som Stromboli og set, at der ved hvert Pumpestød kom- 

 mer en tæt Dampblære op i Overfladen af Lavaen, hvor 

 den springer med et Knald; vi kjende disse Udsondringer 

 og Explosioner af Damp fra Overfladen af de endnu 

 flydende Lavastrømme; vi have iagttaget de Fumaroler, 

 de Udstrømninger af Vanddampe, der endnu finde Sted 

 i de for største Delen afkølede Lavastrømme; vi vide, 

 at hin mægtige Uvejrssky, der danner sig over den i Ud- 

 brud værende Vulkan, udsender skrækkelige Lyn til alle 

 Sider og udøser en ødelæggende Plaskregn, er dannet af 

 Vanddampe, der fortættes oppe i Atmosfæren. Vi vide 

 ligeledes, at Lavaen, igjennem hvilken Dampen frigjøres, 

 er i ildflydende Tilstand. Der bliver da, efter at vi have 

 sammenstillet alle disse forskjellige Faktorer, kun den 

 Slutning at gjøre, at det maa være overhedede Vand- 

 dampe, der arbejde i Vulkanernes Skorstene og slynge 

 de løse Stoffer op i Luften. 



Men den Spænding, Vanddampene kunne udvikle^ 

 er ikke ubegrænset. Den tager til med Heden, men 

 ophæves, saa snart det Modtryk, den skal overvinde, har 

 naaet en vis Højde. Vi kunne altsaa spørge: hvilken 

 er den største Højde, hvortil Vanddamp af en vis Op- 

 hedningsgrad kan hæve en Lavasøjle? 



Vi vide, at denne Højde tager sig temmelig betydelig 

 ud, naar man sammenligner den med Bjærgets Højde, men 

 saare ringe, naar man drager Jordkuglens Masse med 

 ind i Sammenligningen; de smaa Vulkaner lade for det 

 meste Lavaen træde ud fra Toppen, som det f. Ex. sæd- 

 vanlig er Tilfældet med Vesuv, der næsten er 4000 Fod 

 højt; det 10,200 Fod høje Ætna har vel endnu udsendt 

 nogen Lava fra sit Krater, men den meste er kommen 

 fra Revner paa Siderne. Indtil i Fjor troede man, at 



