25 



ned til 32 Fod, som Tilfældet var i Liasskifrene. Den 

 Hede, der kunde udstraale fra den antagne ildflydende 

 Jordkjærne, fra Centralilden, vilde altsaa i Henseende til 

 Enderesultatet i hvert Fald være en Faktor af ringere 

 Betydning i Sammenligning med den Varme, der frem- 

 bringes ved de kem.iske Processer i Jordlagenes Indre. 



Men en nøjere kritisk Betragtning af de i dybe arte- 

 siske Borehuller gjorte Iagttagelser fører til endnu mere 

 negative Slutninger. Varmetilvæxten bliver nemlig rin- 

 gere, i samme Forhold som man naar ned i betydeligere 

 Dybder, eller med andre Ord, jo længere man kommer 

 ned, desto flere Fod maa man bore igjennem for at faa 

 en Temperaturforhøjelse af P. Brønden ved Grenelle 

 viser for de første 700 Fod en Stigning af 1 Grad for 

 hver 84 Fod, medens de sidste 760 Fod kun vise et For- 

 hold af 1 Grad for hver 127 Fod. I andre Borehuller, 

 der naa over 900 Fod dybt, viser der sig lignende 

 Forhold. 



For ganske nylig er der ved Speerenberg ved Berlin 

 blevet ført et Borehul ned til den uhyre Dybde af 

 4,052 Fod, og der er ved denne Lejlighed af Hr. Dun- 

 cker blevet anstillet en stor Mængde af alle mulige 

 Garantier omgærdede Iagttagelser. I 100 Fods Dybde 

 var den konstante Grundtemperatur IPR. — i 4,042 Fods 

 Dybde beløb den sig til 38,5^ R.; Middeltilvæxten var 

 altsaa 1^ R. paa 150 Fod. Men medens Stigningen i 

 de første 1,900 Fods Dybde beløb sig til 1« R. for hver 

 123,4 Fod, var den for de næste 2,000 Fod kun 1« R. 

 for hver 168,7 Fod. Varmen tager altsaa til nedad, men 

 i stadig aftagende Forhold! 



Var et saadant Resultat muligt, hvis der existerede 

 en konstant Varmekilde i Jordens Irdre? Hvorledes vil 



