2^ 



man over for den simple, sunde Menneskeforstand kunne 

 paastaa, at naar man nærmer Fingeren til en Flamme, 

 maa man stadig lade den gjennemløbe større og større 

 Afstande, jo nærmere man kommer Flammen, for at 

 mærke mere til Varmen? En Varmekilde skulde altsaa 

 have en desto større og intensivere Virkning, jo længere 

 borte den er, og dens Virkning skulde aftage i samme 

 Forhold, som man nærmer sig den? Er det ikke klart, 

 at naar man fortsatte den oven for angivne Talrække 

 videre, vilde man komme til den ikke blot usandsynlige, 

 men rent ud umulige Slutning, at man i Nærheden af 

 den ildflydende Jordkjærne, hin kolossale Varmekilde, 

 der har smeltet altsammen til en Ildkugle, at man i dens 

 Nærhed maatte igjennem Tusender af Fod for at naa en 

 Temperaturforøgelse af en Grad? 



Jeg ved meget godt, at disse negative Slutninger 

 støde an imod almindelig antagne Teorier, men hvad 

 skal vige i Videnskaben, Teorierne eller Kjendsgjernin- 

 gerne ? 



Nej, lad os tilstaa for os selv, at Teorien om Cen- 

 tralilden ikke mere holder Stik over for saadanne Kjends- 

 gjerninger. Naar man har holdt fast ved den, saa er 

 det for en stor Del sket af andre Grunde, i^lle Reli- 

 gioner uden Undtagelse have et Sted behov, hvor man 

 kan pine og plage, koge og stege ulykkelige Syndere, 

 og alle have de søgt dette Sted i Jordens Indvolde. 

 Centralilden passer fortræflPelig til denne religiøse Ret- 

 færdighedspleje. Lad os altsaa lade denne den haltende 

 Guds gamle fra Tartarusmyten overførte Smedeesse ligge, 

 hvor den hører hjemme, og lad os søge den Varmekilde, 

 hvis Virkninger ere synlige i Jordens Indre, i de kemiske 

 Processer og Reaktioner, der finde Sted overalt, og hvis 



