49 



øvrigt mere end én Gang har erfaret. Jeg har haft det 

 Tilfælde, at jeg har henvendt mig til Mænd, der besad 

 store Kundskaber endog paa Entomologiens Omraade, og 

 ganske simpelt gjort dem det Spørgsmaal, om de insekt- 

 ædende Fugle ere nyttige for Agerdyrkningen; de have 

 aldrig undladt at give mig et bekræftende Svar, saa nøje 

 er tilsyneladende den logiske Forbindelse mellem disse to 

 Forestillinger: Fuglene leve af Insekter og beskytte føl- 

 gelig Agerdyrkningen, der maa lide saa meget af Insek- 

 terne — og saa mægtig er en almindelig antagen Menings 

 Indflydelse! Naar jeg derpaa opfordrede dem til nøjere 

 at overveje denne Forbindelse og trak dem med ind i den 

 Undersøgelse, som jeg nu strax skal anstille, stansede de 

 mig snart for at sige mig, at de havde haft Uret og jeg 

 Ret. — Det er disse Betragtninger, der bestemme mig til 

 at modsige de mange Forsikringer, som ingen hidtil har 

 bekæmpet. I det jeg gjør det, har jeg langt fra til Hensigt 

 at levere et Vaaben imod dem, der dadle og ville for- 

 hindre den overdrevne Tilintetgj øreise af Fuglene. Jeg 

 beklager lige saa meget som nogen anden den Misbrug, 

 der finder Sted ved Jagten paa dem, og det gjør mig i 

 høj Grad ondt at se Tallet formindske sig af de Sangere, 

 der give vore Skove og Lunde saa megen Tiltræknings- 

 kraft, af de venlige Gjæster, der oplive vore Marker, 

 Blomster- og Frugthaver, ja endog vore Huse. 



Jeg erkjender ligeledes med Smerte Formindskelsen 

 af Fuglevildtet, som paa én Gang giver Anledning til 

 nyttige og behagelige Adspredelser og afgiver et temmelig 

 vigtigt Fødemiddel. Det er altsaa ikke mod Fuglene, jeg 

 skriver; mit eneste Maal er at tilintetgj øre, hvad jeg 

 anser for en Vildfarelse, og at godtgjøre, hvad jeg 

 anser for en Sandhed. Næsten alle Fugle, ja sandsyn- 

 Femte Række. II. 4 



