55 



Smule til, at frede om de Fugle, der gjøre Jagt paa hine 

 fordømte Smaadyr. Lad os da se, hvilke disse Fugle ere ! 



Som fuldkomne Insekter ere Oldenborrerne natlige 

 Dyr; de begynde ikke deres Omflyven og Virksomhed, før 

 Solen ikke mere staar over Horisonten, o: naar Fuglene 

 ere gaaede til Ro. De eneste, som da jage, ere Nat- 

 ravnene, en Art, der er lidet talrig, endskjønt man 

 ikke søger at udrydde den, og Nat-Rovfuglene, hvilke 

 med Undtagelse af Høgeuglerne og Dværg-Hornuglerne, der 

 ret gjærne æde Insekter, ikke tage Oldenborrer uden i 

 Mangel af bedre Vildt. Disse Fugle ere heller ikke 

 meget talrige, og selv om man vil indrømme som det 

 gunstigste Tilfælde, at de alle i Oldenborretiden nære sig 

 udelukkende af disse Insekter, maa jeg dog spørge, hvad 

 Virkning dette skulde have paa Massen? Aabenbart ingen, 

 og det vil man let forstaa, naar man tager i Betragtning, 

 at ti store Oldenborrer eller tyve sraaa kunne mætte en 

 Natravn; at det er tilladt at regne Halvdelen heraf for 

 Hanner, der aldeles ingen Betydning have (naar Befrugt- 

 ningen er forbi), og at der imellem de slugte Hunner 

 sandsynligvis er nogle, der allerede have udført deres 

 Æglægning. 



I Larvetilstanden leve Oldenborrerne, som jeg alle- 

 rede har sagt, alle paa samme Maade; Larverne findes i 

 forskjellig Dybde i Jorden, hvor de bortæde Planternes 

 Rødder. Her kan der ikke mere være Tale hverken om 

 Natravne eller Spurve, men der er et Steds blevet skrevet, 

 at hvis Normandiet ødelægges af »hvide Orme«, saa er 

 det, fordi man har givet sig til at jage Ravnene fra 

 Markerne, hvilket vil sige det samme som, at Ravnene 

 vilde kunne, om ikke udrydde Oldenborrerne, saa dog i 

 det mindste gjøre dem næsten uskadelige. Lad os til 



