Planternes Farver 



T*? ^ S<g^ Af Viggo Poulsen 



i^aar vi i efterfølgende Linjer ville gjøre Planternes 

 Farver til Gjenstand for særlig Omtale, er Grunden dertil 

 den, at Farverigdommen i dette Naturrige er saa stor og 

 saa afvexlende, at den uvilkaarlig paatrænger sig alles 

 Opmærksomhed og paalægger Videnskabsmanden mange 

 Spørgsmaal til Besvarelse. Vi skulle dog i Forvejen 

 bemærke, at der er visse Farvestoffer, vi ikke have villet 

 omtale, da de først fremkomme ved særegne kemiske 

 Processer, naar Planten er død, og altsaa mere tilhøre 

 Kemien end Botanikken; dette gjælder f. Ex. om Indi- 

 goen og Likénfarverne (Lakmus, Orseille og Persio). 



For at Læseren skal kunne forstaa forskjellige Ud- 

 tryk i det følgende, maa det være bekjendt, hvad man 

 forstaar ved en Celle. Jeg skal kortelig karakterisere 

 en saadan, men henviser i øvrigt til andre Afhandlinger 

 her i Tidsskriftet *). Cellen er det Grundorgan , hvoraf 

 enhver Plante er opbygget. Den bestaar af en Celle- 



*) Se saaledes IV. Række 5te Bind: Om Planten, opfattet som et 



Samfund, af Eug. Warming. IV. 3dle Bd.: Kjøns- og Be- 

 frugtningsforholdene i Planteriget, af samme. 



Femte Række. II. fi 



