84 



fang Kulsyre i Landluften) ved Lysets Indvirkning kan 

 producere det Kulstof, hvoraf den skal opbygge sine 

 Cellevægge, og det vil sige omtrent Halvdelen af sin 

 Vægt, naar Vandets fraregnes. Nu gives der imidlertid 

 mange Planter, som ikke selv optage Kulsyre af Luften, 

 ikke assimilere, fordi de nære sig af færdigdannede orga- 

 niske Bestanddele; de have da heller ikke den grønne 

 Farve, men ere gullige, brunlige eller blege; man kalder 

 dem Snylteplanter og Muldjordsvæxter, og saadanne ere 

 f. Ex. Snylteroden (Monotropa), Skælroden (LathræaJ, 

 Svampene o. fl. 



IlJke alene Skygge, men ogsaa stærk Belysning 

 kan frembringe en Afblegning af Planternes grønne Farve, 

 men dog kun saaledes, at de blive mere lysegrønne end i 

 det normale Dagslys. Belægger man et Blad af Majsen 

 med en Strimmel Tinfolio i Løbet af nogle Minutter, 

 medens Solen skinner umiddelbart paa Bladet, vil man 

 efter Strimmelens Borttagelse se, at det beskyggede Sted 

 er blevet mørkere end Omgivelserne; dette mærkelige 

 Fænomen hidrører derfra, at Bladgrøntkornene i de Dele 

 af Bladet, som Solen skinner paa, have trukket sig ind 

 til Cellernes Sidevægge , der staa lodret paa Bladover- 

 fladen, medens de i det beskyggede Cellevæv findes lej- 

 rede op til de med Bladets Overflade parallelle Vægge. 

 Hos andre Planter samle Bladgrøntkornene sig derimod 

 ved de stærkest beskinnede Vægge , forudsat at Cellerne 

 ere rummelige nok til, at slige Omlejringer kunne udføres; 

 dette kan nu gaa for sig saaledes, at Bladgrøntet enten 

 fortrinsvis kommer til at ligge ved de med Bladets eller 

 Løvets Overflade parallelle Vægge — hvilket vi ville 

 træffe hos Vallisneria og Vandpest (Elodea) samt hos 

 saadanne Plantedele, der kun bestaa af et Cellelag, f. Ex. 



