85 



Mosbladene og Bregne-Forkimene — eller ved de Vægge, 

 som staa mere eller mindre lodret paa Fladen, i det 

 visse Forskere forklare dette derved, at disse Vægge 

 netop i disse Tilfælde skulle være de stærkest beskin- 

 nede. Disse Vandringer af Bladgrøntkornene fremkomme 

 derved, at Protoplasmamassen, hvori de ligge indlejrede, 

 ved Lysets Indvirkning bevæger sig paa den angivne 

 Maade; men denne Bevægelse maa Læseren vel adskille 

 fra den anden , som Protoplasmaet har , nemlig den 

 strømmende og omkringflydende, som enhver Celle viser, 

 naar den voxer rask og livlig, og som er uafhængig 

 af Lyset. 



Periodiske Forandringer af den grønne Farves Styrke 

 forekomme ogsaa, men meget sjælden; Selaginella muta- 

 hilis , en Drivhusplante af Ulvefodsfamilien, viser Fæno- 

 menet smukkest, i det den om Morgenen er normal grøn, 

 om Middagen bleg, og derpaa tiltager Farven gjennem 

 umærkelige Overgange i Løbet af Natten til hen imod 

 den næste Morgen, da den normale Farve saa er kom- 

 men igjen. Andre Selagmella- Arter afbleges ogsaa meget 

 stærkt i direkte Sollys, i det Bladgrøntet i deres Overhuds- 

 celler trækker sig ind til disses Sidevægge; saaledes 

 f. Ex. den smukke, almindelig dyrkede S. Martensii. 



Vi have allerede berørt, at Lyset formedelst Blad- 

 grøntet frembringer kemiske Virkninger i Planterne. Det 

 hvide Sollys er imidlertid sammensat af forskjellige Farve- 

 straaler, hvilket let lader sig eftervise ved at lade Sol- 

 straalerne gaa igjennem et Glasprisma og herefter opfange 

 dem paa en hvid Skjærm. Det Solbillede, man derved faar 

 frem, kaldes et Spektrum og bestaar af følgende Farver, 

 ordnede i samme Orden, som de nævnes: rødt, orange, 

 gult, grønt, blaat og violet; de røde Straaler ere de 



