91 



varmt Værelse. At Varmen overhovedet har Betydning for 

 Bladgrøntets Dannelse er ligeledes bevist; i Reglen ville 

 Plantedelene ikke opnaa deres normale grønne Farvetone, 

 naar ikke en Varmegrad af minst 6 — 7^ staar til deres 

 Raadighed. Jo længere vi gaa imod Nord, desto tilbøje- 

 ligere finde vi tillige Planterne til Albinisme. Arktiske 

 og Bjærgplanter ere i Almindelighed mere tilbøjelige til 

 at danne blege Varieteter end varme Landes Planter. 

 Linné siger, at der »ikke er en blaa eller rød Blomst i 

 Lapland, som ikke har en hvid Varietet«. 



Mange Planter ere røde hele deres Liv igjennem. I 

 større Parkanlæg dyrkes ofte en Varietet af Bøgen, som 

 kaldes Blodbøg; dens Blade ere brunrøde, og samme 

 Farve har ogsaa Blodhaslen , Rødkaalen samt Lobelia 

 fulgens , en af de smukkeste Haveplanter, der baade har 

 mørkerøde, næsten brune Blade og pragtfulde, skinnende 

 røde Blomster i en lang, spids, opret Blomsterstand. Disse 

 Planter mangle tilsyneladende Bladgrønt; da de imidler- 

 tid alligevel voxe, danne Cellulose og Stivelse og i det 

 hele taget i deres Livsytringer ikke afvige fra de grønne 

 Planter, ligger det nær at antage, at Klorofyllet virkelig 

 er til Stede i dem, men skjules af den røde Farve. 

 Dette er ogsaa Tilfældet; deres brune Tone hidrører 

 netop fra Blandingen af grønt og rødt, i det Protoplas- 

 maet som sædvanlig indeholder Bladgrøntkorn, men Celle- 

 saften et rødt Farvestof. Paa en lignende Maade forhol- 

 der det sig med en af vore Gjøgeurter , Fuglereden 

 (Neottia nidus avis), hvis ejendommelige gulbrune Farve 

 er knyttet til særegne , langagtige , tilspidsede Legemer, 

 der findes baade i Protoplasmaet og i Cellesaften. Den 

 gulbrune Farve skjuler Klorofyllet for den umiddelbare 

 Betragtning, men at det alligevel findes, kan man over- 



