94 



naturligvis fra Bladgrønt, og vi behøve derfor ikke at 

 opholde os videre ved dem. 



Den hvide Farve hos Liljen, Nøkkerosen og mange 

 andre fremkommer ikke ved noget særligt Stof i Blom- 

 stens Celler, men skyldes alene Tilbagekastningen af det 

 hvide Dagslys fra de farveløse Cellehinder. Hvis hvert 

 Kronblad ikke var sammensat af Celler, men en fuld- 

 kommen ensartet Plade af ren Cellulose, vilde den lige- 

 som Cellehinden være gjennemsigtig som Glas; nu véd 

 enhver, at Glaspulver ikke er gjennemsigtigt, naar vi 

 betragte en Bunke deraf, men derimod mat hvidt, fordi 

 Dagslyset tilbagekastes fra alle de smaa Glaskorns Fla- 

 der; paa selv samme Maade gaar det med det hvide 

 Kronblad, i det hver enkelt Celle her fungerer som et 

 Glaskorn i Pulverbunken. De hvide Blomster ere saa- 

 ledes i Følge Optikerens Begreb om Farver netop ikke 

 farvede, medens Botanikeren derimod kalder de grønne 

 Blomster ufarvede. For øvrigt existerer der næppe Blom- 

 ster af en ren hvid Farve. Den berømte Blomstermaler 

 Redoute har bemærket, at der altid er en svag Tone 

 af rosenrødt, gult eller blaat, og med den langt sjæld- 

 nere sorte Farve i Blomster vil det vist næsten altid 

 gaa paa samme Maade, i det den i Virkeligheden er en 

 meget mørk violet eller brun. 



Røde, violette og blaa Farver i Blomsterne hid- 

 røre i Almindelighed fra en farvet Cellesaft, som f. Ex. 

 hos Rosen, Katosten og. den blaa Anemone. De fore- 

 komme hyppig i Kronbladenes Overhud og inde ved 

 deres Nerver. Mange saaledes farvede Blomster have et 

 ejendommeligt, fløjelsagtigt Udseende, hvilket imidlertid 

 ikke ligger i Farvestoflfet, men fremkommer derved, at 

 Overhudscellerne rage vorteformig i Vejret , hvorved 



