97 



hvide, om Middagen blive blegrøde og om Aftenen stærkt 

 røde, og visse Arter af de smukke Ipomæaer af Sner- 

 lernes Familie udmærke sig ogsaa ved et pragtfuldt Farve- 

 skifte fra rødt til blaat. 



Ligesom Blomsten ofte besidder prangende og i Øjne 

 faldende Farver og Farvetegninger, saaledes er ogsaa 

 Frugten, men kun den kjødfulde og saftrige, hyppig 

 meget smukt farvet. Den anatomiske Aarsag til Far- 

 vens Fremkomst er dels en farvet Cellesaft, og i saa 

 Fald er det gjærne Overhuden, som bærer Farven, dels 

 visse ejendommelige Legemer af samme Stof som Proto- 

 plasmaet, i hvilket de ligge; det første er Tilfældet hos 

 f. Ex. Æblet og Vindruen, og enhver véd ogsaa, at man 

 kan trække Druens mørke Hud af, medens Kjødet bliver 

 farveløst tilbage. Den mørke Farve fremkommer her ved 

 en meget mørkerød Cellesaft, medens det blaa Skjær 

 hidrører fra noget ganske andet, hvilket vi siden skulle 

 omtale. Er det derimod Farvelegemer, der frembringe 

 Farven, da er denne gjærne bunden til Frugtkjødet. Be- 



Fig. 2, 



tragte vi saaledes en af Cellerne (Fig. 2) 

 i et Hybens rødgule Kjød, se vi, at Celle- 

 saften er farveløs, men at der findes 

 talrige langstrakte, i begge Ender til- 

 spidsede Legemer af en rødgul Farve; 

 ved deres Indlejring i Protoplasmaet 

 minde de om Klorofylkornene, og følge 

 vi de Forandringer, der foregaa i Hybe- 

 net under dets Modning, vil det ogsaa ceiie af et Hyben. 

 vise sig, at de ere ejendommelig omdannede Klorofyl- 

 korn. Saadanne Farvelegemer findes altsaa i Frugt- 

 kjødet; Hybenets Overhud indeholder en rød Cellesaft, 

 og disse to Faktorer fremkalde Hybenets Farve. Lig- 



Femte Række II. 



