100 



undertiden Vellugten. Skulde en Fugl af Fejltagelse 

 komme til at bide i en umoden Frugt, vil den saa ikke 

 en anden Gang gjøre det, men holde sig til de modne. 

 Man kunde tro, at Frøene vilde tage Skade af Mave- 

 saften, men det er dog ikke saa; thi i Reglen ere de 

 saftige Frugters Frø saa haarde og tykskallede, at de 

 ikke opløses i den korte Tid, de befinde sig i Maven, ja 

 mange behøve endog denne Opblødning for lettere at 

 kunne spire, naar de falde til Jorden. 



Man ser altsaa, at Blomsterne og Frugterne ikke 

 have deres Farve for intet, men det ene, saavel her 

 som alle andre Steder, staar i nøje Forbindelse med det 

 andet. — 



Alle de Farvestoffer, vi have truffet i det fore- 

 gaaende, have ingen eller kun ringe Anvendelse i det 

 praktiske Liv, om end mange af dem ere ganske over - 

 ordentlig udbredte, hvilket f. Ex. er Tilfældet med Blad- 

 grøntet; Grunden hertil er den, at de ikke kunne holde 

 sig i fri Tilstand i længere Tid. Vi skulle nu i Korthed 

 omtale de Farvestoffer, man vinder af Farveplanterne; 

 saadanne ere Blaatræet ( Hæmatoxylon campechianum), og- 

 saa kaldet Kampechetræet, det rødfarvede Fernambuktræ 

 (Caesalpinia echinata) og Sandeltræet*), (Pterocarpus san- 

 talinus). Gultræet (Maclura aurantiaca), ogsaa kaldet gult 

 Brasilietræ, samt et Par flere, til hvilke vi ogsaa kunne 

 henregne Krappen (Ruhia tinctorum). KWq de Farve- 

 stoffer, vi have berørt i det foregaaende, vare bundne 

 til Celle i udhold et. Hos disse Farveplanter er det 

 imidlertid indlejret i Cellernes Vægge; kun medens 



*) Vel at adskille fra det hvide Sandeltræ (Santalum album), der 

 bruges til Parfumeri og undertiden til Kunstgjenstande. 



