112 



ger paa de unge Skud af Æble-, Pære- og Ferskentræer, 

 paa Bønner og Blomkaal, paa Rosentræerne og mange 

 andre Urter og Buske? Hvo kjender ikke den Skade, 

 som visse underjordiske Arter foraarsage paa Artiskok- 

 kerne og andre Planter? Hvo har ikke set de Forstyr- 

 relser, som den »uldbærende Bladlus« frembringer paa 

 Æbletræerne i Planteskoler og Frugthaver? Hvo har 

 ikke i den seneste Tid hørt Tale om en anden under- 

 jordisk Bladlus, Phylloxera vastatrix*), der angriber 

 Vinrankens Rødder, og som allerede i nogle af vore 

 Departementer, men navnlig i Gård og Vaucluse, har 

 ødelagt udstrakte og kostbare Yinegne? Men hvad sand- 

 synligvis ikke Alverden véd, det er, at Bladlusene i den 

 smukke Aarstid føde levende Unger, at Hunnerne nogle 

 Hage efter deres egen Fødsel selv blive Mødre, og at 

 deres Frugtbarhed er saa stor, at hvis alle de Kuld (og 

 man har talt indtil elleve saadanne), der i et Aar opstaa 

 af en eneste Hun, undgik de Tilintetgjørelses-Aarsager, der 

 omgive dem, vilde Tallet paa Individerne overstige en Kvin- 

 tillion. Paa denne Maade forklares Hurtigheden af disse 

 Insekters Omsiggriben. Kan man nu regne Fuglene med 

 iblandt Tilintetgjørelses-Aarsagerne? Ingen vil for Alvor 

 kunne paastaa det, efterdi ingen, tør jeg sige, har set 

 Fuglene afsøge Frugttræerne og Rosenbuskene**), under- 

 søge Bønne- og Kaal-Bedene eller oprode Jorden for at 

 finde Bladlus. Jeg maa gjentage det: Fuglene bryde sig 

 ikke om saa lille et Bytte, naar de have saa mange andre. 



') Vi skulle med det første gjøre dette \igtige Insekt til Gjenstand 

 for særlig Omtale. (R. A.l 



**) Netop i denne Retning vil man dog finde Vidnesbyrd i Tschu- 

 dis oven for anførte Afhandling. Se ogsaa vor afsluttende Efter- 

 skrift i et senere Hæfte. (R. A.) 



