113 



og jeg er desuden overbevist om, at Bladlusene ikke ere 

 synderlig efter deres Smag. De vilde snarere være disses 

 ufrivillige Beskyttere end deres Banemænd, og hvis man 

 har set dem stikke Næbbet ind i Bladlusenes tætte Masser, 

 er jeg vis paa, at det har været for at bemægtige sig 

 en Mariehøne, en Florvinge eller en Blomsterflue, der var 

 i Færd med at anbringe Kimene til sine graadige Larver 

 midt imellem Bladlusene, hvis uforsonlige Fjender de 

 ere, — eller det har været for at bemægtige sig selve disse 

 Larver, der ere meget større end deres Ofre, og som 

 vilde have anrettet et uhyre Blodbad imellem dem. 



Har De aldrig paa Orangetræerne og Nerierne be- 

 mærket nogle sortagtige, ovale og hvælvede Legemer, der 

 sidde fast paa Barken af Grenene? Det er Skjoldlus, 

 Lecanium hesperidum, men som allerede have lagt Æg og 

 ere døde. I levende Tilstand ere de lysere og mindre 

 hvælvede, og deres Sugesnabel, der er stukket ind i 

 Bladenes eller Barkens Væv, tapper Saften ud af dette. 

 Hvad en Skjoldlus lægger af Æg, er utroligt; der be- 

 høves kun to eller tre af dem til at besætte et helt Træ. 

 Andre Arter leve paa andre Træer, L. vitis paa Vin- 

 ranken, L. persicæ paa Ferskentræet, Coccus oleæ paa 

 Oliventræet, C. ficus caricæ paa Figentræet. Der er og- 

 saa andre meget mindre Skjoldlus, af Slægten Aspkliotns, 

 der bedække Grenene af Pære-, Æble- eller Rosentræer 

 og mange andre Planter i et saadant Antal, at de danne 

 ligesom en Skorpe paa Træet. Disse skadelige Insekter 

 give sig først kun i Kast med de allerede svækkede 

 Træer*), hvis Tilstand de forværre, og som de endog 



*) Næppe rigtigt! Vi komaie tilbage til dette Principspørgsmaal i 

 sin Almindelighed ved PhijUoxeraen. (,R- A ) 



Femte Række. II. 8 



