115 



lægger sine Æg i Hvedeaxene, netop som de komme 

 frem af Svøbet, og dens Larver, der leve i Blomsterne, 

 forene deres Ødelæggelser med Blæreføddernes. Det er 

 ikke uhørt, at disse farlige Insekter have truet, ja endog 

 ødelagt Høsten af denne kostbare Kornsort, og de nord- 

 amerikanske Agerdyrknings-Annaler (thi dette Dyr synes 

 at være Kosmopolit) have nylig optegnet et saadant Tilfælde. 

 Men mod en saadan Fjende kan der ikke være Tale om 

 Hjælp af Fugle*); Fuglene besøge ikke før Blomstertiden 

 Kornmarkerne, hvor kun nogle faa Par Agerhøns, Vagt- 

 ler eller Lærker bygge Rede; og desuden vilde de ikke 

 kunne stille noget op mod disse Galmyg, der næsten ere 

 usynlige ved deres Legemes Finhed og deres meget 

 ringe Størrelse. Det samme gjælder om alle de Smaa- 

 myg, der lægge Æg paa de endnu unge Hvedeskud, for- 

 krøble dem og bringe dem til at slaa fejl, saasom 

 Osanis vastator , Chlorops lineata, pumilionis etc. 



Størrelsen, men især deres overordentlige Bevægelig- 

 hed, beskytte de for Mennesker og Dyr saa besværlige 

 Bremser**) og Klæger mod Fuglene. Larverne af de 

 første leve, alt efter Arterne, i Pandehulerne hos 

 Rensdyret og Faaret, i Fordøjelseskanalen hos Hesten og 

 Mulæslet, under Huden hos Oxerne osv. ; ja, man har 

 endog fundet dem hos Mennesket. De sidstnævnte ere 

 meget drilagtige Insekter, og Hæmatopota pluvialis er en 

 Landeplage, i det mindste i den sandede og granbevoxede 

 Del af »Hederne«. Hvis man i Juli, Avgust og Sep- 

 tember gjennemvandrer disses skovbevoxede Strækninger, 



•) Dr. Turrel forsikrer dog, at Lærken ikke foragter dem; se 



Efterskriften i et senere Hæfte. (R.) 



**) Det kan her være Stedet at minde om , hvorledes visse Fugle, f. 



Ex. Stærene, rense Kvæget for Insekter, særlig for Bremser. (R.) 



