136 



udvikling kunde iagttages, overalt ledsaget af en Kulsyre- 

 udvikling. 



Det ligger nær over for disse Erfaringer at antage, 

 at det er det samme Fænomen, som gaar for sig i de 

 omtalte Blomster, og Forsøg bekræfte fuldstændig denne 

 Formodning. Ogsaa her er det en Art Forbrændings- 

 proces, en Omdannelse af kulstofholdige Elementer under 

 Optagelse af Ilt og Udvikling af Kulsyre. Man har ved 

 Forsøg af Saussure, Vrolick og de Vriese lært, at 

 naar en Aroidékolbe anbringes i Ilt , bliver Varme- 

 udviklingen livligere og betydeligere, og Ilten erstattes 

 lidt efter lidt af Kulsyre; ligeledes er Iltforbruget størst 

 paa den Tid, da Varmeudviklingen er størst. Af en 

 Kolbe af Arum maculatum , der næsten ingen mærkelig 

 Varme udviklede, forbrugtes der, efter Saussures Iagt- 

 tagelse et Kvantum Ilt, der var 5 — 6 Gange saa stort 

 som dens eget Rumfang ; men af stærkt opvarmede 

 Kolber forbrugtes der f. Ex. et 30 Gange, 57 Gange 

 o. s. v. saa stort, ja af de kjønslige Organer endog ind- 

 til et 132 Gange saa stort Rumfang, og de stærkest 

 opvarmede Organer frembragte ogsaa mest Kulsyre. Man 

 har end videre fundet, at der før Blomstringen var f. Ex. 

 hos Arum maculatum overraaade megen Stivelse til Stede 

 i Kolben, efter den ingen eller kun liden. Anbringes en 

 Kolbe derimod i Kvælstof, i Kulsyre, i Vand eller over- 

 stryges den med Olie, stanser Udviklingen saa vel af 

 Varme som af Lugt, og Kolbens Liv kan endog synes truet. 



At det er det samme Fænomen, vi have for os i 

 disse Blomster og i de spirende Frø, kan der saaledes 

 vel næppe være Tvivl om; men det ligger ogsaa nær at 

 antage, at der i enhver Blomst finder en Varmeudvikling 

 Sted, og at Grunden til, at vi ikke bemærke den, er, at de 



