144 



som i andre Lande, og medens den i lange Perioder ikke 

 var aldeles udslukket, antog den hvert 4de eller 5te 

 Aar en særlig voldsom Karakter. Alene i Kjøben- 

 havn døde i den sidste Halvdel af det 18de Aar- 

 hundrede 12268 Personer af Kopper; naar man antager, 

 at hver 7de eller 8de af de angrebne er bukket under 

 for Sygdommen, kommer man til det Resultat, at hen- 

 imod 100000 Mennesker have været angrebne af Kopper 

 i Kjøbenhavn i det nævnte Tidsrum. 



Koppesmitstoffets sande Natur er endnu ubekjendt, 

 men om visse af dets Egenskaber have vi ret nøje 

 Kundskab. Det findes hovedsagelig i de hampefrøstore 

 til ærtestore Blærer, Koppepustlerne, som bedække de 

 angrebnes Legemer, men indeholdes ogsaa i de syges 

 Uddunstninger og bliver derved særlig farligt for Om- 

 givelserne, som ved Aandedrættet kunne paadrage sig 

 Sygdommen. Naar et Individ er blevet smittet, gaar 

 der en vis Tid, Inkubationstiden, inden Sygdommen 

 bryder frem; den har en Varighed af 13 til 14 Dage og 

 forløber i Reglen uden det mindste Ildebefindende. Der 

 kan næppe være nogen Tvivl om, hvad mange Iagt- 

 tagelser tyde paa, at Smitstoffet allerede i denne Periode, 

 inden Sygdommen endnu er brudt frem, kan overføres 

 til andre og saaledes udbrede Farsoten. Langt smit- 

 sommere ere dog Kopperne paa den Tid, da Blærerne 

 staa fyldte og deres Indhold begynder at blive uklart, 

 og endelig, dersom Sygdommen ikke ender med Døden, 

 i den Periode, da Pustlerne indtørre og danne Skorper, 



Kopper paa Island allerede 1240, hvor de gik under Navnet bolna 

 sott, og antager, at Sygdommen allerede i det 13de og 14dé Aar- 

 hundrede har hersket i Danmark. 



