148 



at den fandt almindelig Udbredelse, ogsaa her i Danmark, 

 hvor man fra Midten af det forrige Aarhundrede søgte 

 at udbrede Skrifter for at virke til dens almindelige 

 Anerkj endelse. I Aaret 1754 foretoges den første Inokula- 

 tion her til Lands; den daværende Kronprins, senere 

 Kong Kristian den Syvende, blev inokuleret, og i Kjøben- 

 havn oprettedes 1755 en Anstalt, hvor Børn, hvis For- 

 ældre ønskede det, kunde underkastes Operationen og 

 behandles under den derpaa følgende Sygdom. Denne 

 Anstalt vakte imidlertid en saadan Modstand, at den 

 allerede efter 5 Aars Forløb, da kun 50 Børn var 

 inokulerede, maatte lukkes af Mangel paa Tilgang. 

 Flere Læger her i Landet vedblev dog at anvende Me- 

 toden, saa at den blev ret almindelig; men da det ikke 

 saa ganske sjælden hændtes, at der indtraf Undtagelser 

 fra den almindelige Regel, saa at Børn, hvem Sygdom- 

 men var bibragt, blev alvorlig syge, ja endog døde der- 

 af — Dødeligheden ved Inokulation skal have beløbet 

 sig til 2 pCt. — afskrækkede saadanne Tilfælde, naar de 

 blev almindelig bekj endte, den store Mængde i langt 

 højere Grad, end mangfoldige heldige Resultater kunde 

 opveje. Dertil kom, at medens Sygdommen, som oven 

 for omtalt, tidligere var optraadt heftigere med 4 eller 

 5 Aars Mellemrum, vedligeholdtes den nu ved den kunstige 

 Bibringelse som en stadig Epidemi. Vel var Sygdom- 

 men mildere hos de inokulerede, men Lejligheden til 

 Smitte og derfor de syges Antal endnu større end før. 

 Ogsaa Transporten og Omgangen med Smitstoffet, som 

 blev nødvendig for Lægernes Forsyning med Indpodnings- 

 stoffet, maatte forøge Faren, hvorpaa man har et talende 

 Bevis fra Island, som her skal anføres. En Landfysikus 

 paa Øen sendte 1798 et Bud med Koppematerie i et 



