Mindre Meddelelser. 



1. Danske Plantesagn. (Samlede af „5— 16"). — 



2. Hylden (Samhucus nigra). Det er ikke ved sin fremragende 

 Størrelse, at Hylden er kommen til at spille en saa stor 

 Rolle i Kulturhistorien, men ved en Mængde andre virkelige 

 eller indbildte Egenskaber, Det var forhen og er til Dels 

 endnu som sympatetisk Lægemiddel, at Hylden spillede en 

 saa vigtig Rolle, og til Grund herfor har maaske ligget 

 dens mange endnu den Dag i Dag almindelig anerkj endte 

 medicinske Kræfter, der især spille en Rolle som Husraad, 

 saa at man med Rette kan sige, at Hylden er for Land- 

 manden et helt Husapotek , og det er derfor ikke saa 

 underligt, at man næsten overalt træffer den plantet i Lands- 

 byer og ved Huse; ja selv i Hovedstaden findes eller fandtes 

 den ved hvert Hus i Nyboder. Det hedder ogsaa i en 

 ældre Bog ^): „Fra gamle Tider affinder man, at de danske 

 have elsket og æret Hylden, plantet den ved Mure, Bager- 

 ovne, i snævre Stræder mellem Væggene, ved Gjærder og 

 Diger", Paa Mors, fortæller Provst Schade, er Hylden 

 det almindeligste Træ, thi har Morsingen ikke andet i sin 

 Kaalgaard, plejer han dog at have en Hyld. Det er ogsaa 

 en gammel Regel paa Mors, at naar Storken kommer, skal 

 man have Formiddags-Mellemmad, og naar Hyldebladene 

 skjule deres Øjne, skal man have Middagssøvn^). Men 

 man planter den uden for Huset, ikke alene for at have nær 

 Adgang til dens Grene, Blomster og Bær; man planter den 

 ogsaa af overtroiske Grunde for at hindre Trolddom i at 

 faa Magt over Huset, eller som det hedder hos Rafn: 



^) Boesens Beskrivelse over Helsingør, jvfr. Molbech, Dialect- 



Lexikon, S. 231. 

 ^) C. Schade: Beskrivelse over Øen Mors. Aalborg 1811. 



