170 



Ogsaa et Par Talemaader haves angaaende Hylden. 

 Det hedder saaledes i Sønderjylland: „Den, der hader Hyld 

 og planter Pil, faar hverken Ro eller Hvil"; i Sjælland 

 siger man: „Naar Hyldebærrene modnes, begynde Hønsene 

 at fælde", og naar der er Fare paa Færde: „Høgen er i 

 Hylden". Det hed ogsaa i gamle Dage: „Før voxer Figen 

 paa Hylderod, før Lybsken vorder Dansken god". Som et 

 Kuriosum bemærkes, at en bekjendt afdød Vittighedsjæger i 

 Kjøbenbavn tilkastede Fru Heiberg lutter Hyldeblomster ved 

 hendes Afskedsforestilling paa Teatret, som han udtrykte 

 sig, af den dobbelte Grund: dels for at „hylde" hende, dels 

 fordi de blev lagte paa „Hylden". 



Byen Hillerød har efter nogles Mening sit Navn efter 

 Hylden og skal forhen have heddet Hylderuth; Byen fører 

 ogsaa et Træ i sin Fane, men efter Dansk Atlas skal det 

 være et Lindetræ, efter andre den Tornebusk, hvorunder 

 Chr. IV fødtes. Imidlertid er baade dette og en Del andre 

 lignende Stednavnes Oprindelse meget tvivlsom og udledes 

 maaske rettere af Personnavne. Dog skulde man antage, at 

 Landsbyen Hyldelund i Jylland skylder Træet sit Navn. 

 Uagtet Hyldens store Anvendelse og almindelige Forekomst 

 hos os er den meget sparsomt forsynet med provinsielle 

 Benævnelser, og de faa, der haves, ere tilmed kun Modifika- 

 tioner af det almindelige Navn, der sandsynligvis ligesom 

 det botaniske har Hensyn til de let udhulede Grene ^). 

 (Simon Paulli (S. 129) mener dog, at Navnet hidrører enten 

 fra „huld"', det er „trofast", eller derfra, at den gjengiver 

 en sit Huld, naar man er bleven udmattet af Sygdom). Det 

 er netop denne Egenskab ved de unge, ranke, med over- 

 ordentlig stor Marv udfyldte Grene, som har gjort Hylden 

 anvendelig til de af Drengene meget yndede Hyldebøsser, 

 Hyldesprøjter og Hyldefløjter, hvilke sidste i Slesvig kaldes 

 „Blærrer", medens den lette Marv anvendes til elektriske 

 Penduler og til Kegler, der kunne rejse sig selv ved Hjælp 

 af en i den brede afrundede Ende anbragt lille Blyklump, 

 og som kunne tjene til at give Drengen det første Begreb 

 om den rette Lov for den stadige Ligevægt. 



Foruden den almindelige Hyld hører til samme Slægt 

 en urteagtig Plante, nemlig Sommer-Hyld (Sambucus 

 Ebulus)^ der næppe har oprindelig hjemme i Norden, men 

 hører til de ikke faa Planter, som ere indførte hos os af 

 Munkene; senere har den vedligeholdt sig i forvildet Til- 



^) Jvfr. E. Fries: Botaniska Utflygter, III, S. 24:L 



