171 



stand paa de Steder, hvor den fordum blev dyrket, paa 

 Grund af sin varige, vidt krybende Rodstok. Den har 

 voxet i Mængde ved Kalmar Slot og er der i Egnen be- 

 kj endt under Navnet „Mannablod" og „Danskablod", og det 

 berettes, at den er opkommen af slagne danskes Blod; 

 aldeles samme Sagn findes i England, hvor Planten be- 

 nævnes „Danesblood", lokaliseret til en lille By nær Chippen- 

 ham, hvor der i gamle Dage fandt et stort Slag Sted med 

 de danske^). Allerede i Simon Paulli's Tid voxede den 

 vildt paa Falster, og denne Forfatter fortæller, at de, som 

 ville gjøre sig yngre end de ere, og ikke ville vedgaa, at 

 de ere saa graa, de gjøre Haarene sorte med Soramerhyld. 



2. Kartoffel-Billen. Siden vor Meddelelse om dette 

 Insekt (S. 77 — 79) er der udkommet et lille Skrift om 

 samme paa Foranstaltning af det kongl, preussiske Land- 

 væsens-Ministerium. Da den unævnte Forfatter har haft 

 noget fyldigere Kilder at øse af end vi, skulle vi deraf 

 supplere vor tidligere Meddelelse med nogle faa Bemærk- 

 ninger. Man har kjendt den fra 1823 af. Evropæiske 

 Entomologer have, støttet paa deres Kjendskab til de evropæiske 

 Guldbiller, betvivlet, at der avledes mere end et Kuld om 

 Aaret; men i Følge de amerikanske Iagttagelser kommer 

 det første (overvintrede) Kuld først i Maj Maaned frem af 

 Jorden, saa finder Parringen Sted, og efter 12 — 14 Dages 

 Forløb lægger Hunnen Æg, 700 — 1200 i alt, hvormed den 

 bliver ved i c. 14 Dage; alt imens, ja endog Uger efter, 

 afæder den i Forening med Hannen Kartoffeltoppene. Som 

 hos vore Guldbiller varer det ikke længe, inden Larverne 

 komme frem, kun 5 — 8 Dage; 17 — 20 Dage efter ere de 

 fuldvoxne og begive sig ned i Jorden for at forpuppe sig. 

 Midt i Juni optræder altsaa det andet Kuld af Biller, i Be- 

 gyndelsen af Avgust det tredje, der kan blive ved at æde 

 indtil ind i September. Er der paa en Kartoffelmark 100 

 Biller i Maj, kan Avgustkuldet optræde i Milliarder! Det, 

 der gjør denne Kartoffel billens saa at sige ubegrænsede For- 

 mering mulig, er selvfølgelig den Omstændighed, at den kan 

 leve af en Kulturplante, som netop derved, at den dyrkes, 

 leverer den Føde efter en næsten ubegrænset Maalestok; 

 men for at skaffe sig denne maa den vandre ud; den Ret- 

 ning, som denne Vandring maatte tage, var given ved For- 

 holdene, 1859 iagttoges den først som anrettende Skade 



O E. Fries: Nord. Universitets Tidsskrift 10de Aarg , 4de H., S. 4. 



