187 



saadan Svampeavl. Flere Omstændigheder tale for denne 

 Tydnings Rigtighed. De fleste Myrer leve saalede^ af 

 dyrisk Føde, og naar de ikke netop slæbe Materialier 

 sammen til Redebygning, er det al Slags dyrisk Stof, 

 som de slæbe til deres Boer. De bladskærende Myrer 

 slæbe nu aldrig dyrisk Føde, men næsten altid kun Blade 

 og atter Blade, som derfor maa antages at kunne bruges 

 til andet og mere end at bygge eller udfore Boet med. 

 Desuden er det en vel bekjendt Sag, at Myrerne stærkt 

 se paa, at Bladene have en bestemt Fugtighedsgrad, 

 hvorfor Hjemslæbningen ogsaa stanser midt paa Dagen, 

 naar Luften er for tør. Paa den anden Side maa Bladene 

 heller ikke være for fugtige, og overfaldes Myrerne af 

 Regnskyl, medens de ere i Færd med at bringe Bladene i 

 Hus, efterlades disse uden for Boets Indgange og bringes 

 først ind, naar Vejret klarer op og Bladene ere næsten 

 tørre. Dog hvis Regnen bliver for længe ved, og Bladene 

 regnes ned i Jorden, blive de efterladte der. Belt kalder 

 Bladsubstansen ligefrem »Myre-Føde«, og han føjer til, 

 at naar et Myrebo forstyrres og Myreføden spredes, ere 

 Myrerne meget ivrige for at bringe Resterne i Skjul, 

 og at de ved Udvandringer ogsaa slæbe Myreføden med 

 sig. Dog ere Blade ikke det eneste, som de bringe hjem; 

 thi ikke blot finder man i Boet Blomster, hvis Blade de 

 foragte, eller den hvide Skal af Oranger, men de gjøre 

 ogsaa undertiden natlige Razzier i Amerikanernes Forraad 

 af Maniokmel. 



Bates fortæller saaledes en Historie, hvorledes hans 

 Tjener vakte ham en Nat med det Udraab, at Rotterne 

 stjal hans Maniok. Rotter var det vel ikke, men derimod 

 en bred Kolonne Sauba-Myrer, bestaaende af flere Tusende 



h 



