191 



for tilbage, og mindre Myrer, som allerede var paa- 

 virkede af Giften, greb dem i Benene; selv begyndte de at 

 bide om sig, og snart dannede de Midtpunktet i en ny Bold 

 af rasende Myrer. Man kan ogsaa med Nytte hælde Kul- 

 tjære paa deres Stier eller som Indianerne binde Straa- 

 viske med Spidserne nedad rundt om Træernes Stammer. « 

 Dog de blive ikke blot skadelige ved at berøve Træ- 

 erne deres Løv, ogsaa deres Boer kunne ved deres tal- 

 rige Tunneler og Kamre volde betydelig Fortræd, saaledes 

 som Tilfældet var ved en Mølle nær Para (ved Amazon- 

 floden), hvor de gjennemgravede Dæmningen saa stærkt, 

 at den store Møllesø brød igjennem. Som Bevis paa 

 deres Graveevne anfører Hamlet Clark (det er vel 

 bedst her at anføre Avtoriteten), at ved Rio de Janeiro 

 gravede en nærstaaende Myreart en Tunnel under Floden 

 Parahyba paa et Sted, hvor den var saa bred som Them- 

 sen ved Londonbridge (c. 660"). 



Vi ville her slutte med de 

 bladskærende Myrer for at gaa 

 over til de furagerende Myrer 



eller Hærmyrerne. India- .^ li M i 



nerne, som stedse paa deres 

 Vandringer gjennem Skovene 

 ere paa Post imod dem, kalde 

 demTanoca. De henregnes til 

 Slægten Eciton blandt Stikke- Fig. 3. Eciton crassicornis, Arbejder. 



myrerne, og Afbildningen fremstiller en Arbejder af Arten 

 E. crassicornis som Prøve paa disse Hærmyrer, der i 

 øvrigt i Bygning og Levemaade meget ligne »theDriver- 

 Ants« (Anomma) fra det tropiske Afrika. 



Det er karakteristisk for Hærmyrerne, at de ligesom 



