193 



dragere slæbte afsted med Stumperne. Legionmyrerne 

 var saa forhippede efter deres Bytte, at de snappede det 

 bort ud af Hænderne paa Bates, som havde Vanskelig- 

 hed med at sikre sig et Par Stykker. Dog var Ar- 

 bejdsdelingen ikke strængere, end at samme Individ kunde 

 gaa fra en af de her omtalte Forretninger til en hvilken 

 som helst anden. Lastdragerne samlede sig først i ad- 

 skilte Rækker, men Rækkerne forenedes snart til en tæt, 

 bred, c. 100 Al. lang Kolonne, som marcherede op ad de 

 stejle Sider af et Termitbo og forsvandt her i et rumme- 

 ligt Galleri eller Mine. Vandringen op ad Termitboets 

 Sider frembød betydelige Vanskeligheder, og kun ved 

 Hjælp af tomhændede Kammerater lykkedes det at faa 

 Byrderne slæbte i Vejret. 



De to almindeligste Eciton-Arter i Syd- og Central- 

 amerika ere dog den »leførende« (E. drepanaphora) og den 

 »krogbærende« (E. hamata) Hærmyre; de ligne hinanden 

 meget, og Arbejderne variere fra ^/s" Længde til ^U", 

 de første med meget smaa, de sidste med enorme Hove- 

 der og monstrøst udviklede Kindbakker. Overalt i Sko- 

 vene paa Bredderne af Amazonfloden ser man tætte Ko- 

 lonner af talløse Tusender, og efter Bat es's Formening 

 er det disse Arter, som fortælles at rense Husene for 

 Utøj, uagtet han aldrig har hørt bestemte Exempler der- 

 paa eller truffet dem uden for den tætteste Skov. 



Naar en Fodgænger støder paa disse Myrer, og han 

 ikke tager Notits af Myredroslernes urolige, rastløse Be- 

 vægelse i Kratskoven, vil han som oftest pludselig se 

 sig angreben af Skarer af disse smaa vilde Skabninger. 

 De kravle op ad Benene paa ham i en utrolig Fart, jage 

 deres Knivtænger af Kindbakker ind i Huden, og efter 



Femte Række. II. 13 



