195 



beroede paa dens Ubevægelighed, var saa fast, at den lod 

 sig tage op og atter stille blandt Myrerne uden at forsøge 

 paa at undslippe. 



Armeen, der aldrig drager frem ad banede Veje, 

 opererer paa den Maade, at den egentlige Kolonne, 4 til 

 6 Mand høj, bevæger sig frem i bestemt Retning, ren- 

 sende Jordbunden for alt dyrisk Stof, baade levende og 

 dødt, medens den her og der udsender en tyndere Ko- 

 lonne, der furagerer i Flankerne af Hovedarmeen og atter 

 vender tilbage til denne efter endt Togt. Dersom My- 

 rerne paa Marchelinjen støde paa et særdeles rigt Sted 

 f. Ex. et raaddent Træ fuldt af Insektlarver, gjøres der 

 Holdt, og en meget betydelig Styrke koncentreres heri- 

 mod. De ophidsede Skabninger gjennemsøge dernæst 

 hver Sprække og trække alle store Larver frem og rive 

 dem i Stykker. Er det et lavt hængende Hvepsebo, som 

 Angrebet gjælder, gnave de den papagtige Ydervæg paa 

 Boet itu, hale Larverne, Pupperne og de nysudviklede 

 Hvepser ud og skære alting i Laser uden at bekymre 

 sig om de rasende Ejermænd, som flyve dem om Ørene. 

 De smaa Sidekolonner ere de første til at jage Kakerlak- 

 ker, Græshopper og Edderkopper op, som i deres For- 

 virring og Rædsel ofte løbe og hoppe midt ind i Hoved- 

 hæren, gjørende vældige Spring med 2 eller 3 Myrer 

 klamrede fast til deres Ben ; alle Myrer, som ere i Nær- 

 heden, falde naturligvis nu over dem, og i en Fart ere 

 de dræbte, sønderrevne og førte bort. 



helt knuse, end den skulde bevæge sig en Smule. Var det en 

 bevidst Føleise, som bevirkede Ubevægeligheden, maatte denne 

 under saadanne Omstændigheder vel helst vige for et Forsøg 

 paa Flugt. 



13=^ 



