222 



Marche pludselig er bleven angreben af en rød Skovmyre, 

 som jeg havde bragt hjem med mig fra Tuen. Den anden 

 husvenlige Stikkemyre, Myrm. sublævis , volder det ikke 

 saa meget Besvær at bemægtige sig, naar man først ved, 

 hvor man skal finde den, men den lader til at høre til 

 de allersjældneste Myrer i Evropa. Foruden fra Finland 

 kjendes den kun her fra Landet, hvor jeg to Gange har 

 taget nogle faa Stykker af den nær Himmelbjærget i Boet 

 hos den lille Stikkemyre, Myrm. acervorum, i en omstyrtet 

 Birk, og det er mærkeligt nok, at det netop var i et 

 omstyrtet Birketræ og hos samme Myre, at den blev 

 funden i Finland. 



Jeg har maaske allerede lagt for meget Beslag paa 

 Læserens Tid, og jeg vil derfor skynde mig med at slutte, 

 i det jeg kun skal udtale det Ønske, at den Interesse, 

 som mange af mine Læsere fra gammel Tid have haft 

 for Myrerne, ikke maa være formindsket eller skuffet ved 

 Gjennemlæsningen af disse Iagttagelser og Betragtninger, 

 men at de snarere maa blive ansporede til selv at anstille 

 Iagttagelser og studere disse efter mine Begreber højst 

 interessante Dyrs Levemaade. Det vil maaske da ske, 

 at den gamle Opfattelse af Dyrenes aandelige Evner ikke 

 vil tilfredsstille; eller at man ikke fremdeles vil paastaa, 

 at Dyrene i Almindelighed og Myrerne i Særdeleshed ikke 

 kunne tænke, ja knap tage nogen Bestemmelse uden den 

 at lukke Mmiden op for at æde, og at enhver Handling, 

 der synes at kræve nogen Eftertanke, skyldes et blindt 

 Instinkt, en dunkel, medfødt, af Skaberen nedlagt Evne. 

 For den nuværende materialistiske , naturalistiske og 

 ateistiske eller, som den selv foretrækker at kalde sig, 

 realistiske, uhildede og videnskabelige Opfattelse af Dyre- 



