228 



man fundet, at det ikke er Instinktet, der fører Insekterne 

 til at udføre det vigtige Befrugtning s arbejde i Blomsten, 

 men at det er dennes egen Evne til at kunne hidlokke 

 dem, der regulerer Insektbesøget saa vel i kvantitativ 

 som i kvalitativ Henseende ; da altsaa visse Blomster, der 

 ere fortrinlig indrettede til Fremmedbestøvning, dog ere 

 udsatte for paa Grund af ydre ugunstige Omstændigheder 

 at blive forbigaaede, saa har det ogsaa vist sig, at de 

 allerfleste af disse Blomster ere saaledes indrettede, at 

 de i saa Tilfælde kunne befrugte sig selv. — 



De Ejendommeligheder hos Blomsterne, der staa i 

 Forbindelse med Insektbesøget, kunne være af en dobbelt 

 Art: saadanne, der ere i Stand til at lokke Insekter 

 af de mest forskjellige Afdelinger til dem, og saadanne, 

 der udelukke visse, men i desto rigeligere Mængde drage 

 andre Insekter til Blomsten. 



Et af de vigtigste Tillokkelsesmidler besidde 

 Planter med store i Øjne faldende Blomster eller 

 Blomsterstande, hvilket vi nærmere skulle oplyse ved 

 Exempler i dette første Afsnit. Et slaaende Exempel af- 

 giver saaledes de Skjærmblomstredes Familie. Alle 

 de i og for sig temmelig uanselige Blomster ere samlede 

 til en tæt let synlig Flade, hen over hvilken Insekterne 

 let kunne løbe og altsaa i kort Tid besøge en stor 

 Mængde Blomster. Ofte ere de yderste Blomster størst, 

 og deres ydre Kronblade stærkere udviklede end de indre; 

 de danne altsaa en bekvem Landingsplads for Insekterne. 

 Honningen afsondres af en oversædig Skive, der ligger 

 aldeles aaben og tilgængelig for Insekterne; baade lang- 

 snablede og kortsnablede kunne finde, hvad de søge, og 

 Blomsterne besøges derfor af en talrig Mængde af de for- 



