243 



manden været uden Lands og derved gjort Filosoffen mulig; 

 Handelen var bleven udviklet, Rigdomme opdyngede og 

 Lejlighed til Rejser og Tænkning vunden, medens Folke- 

 stammer, der var opdragne under forskjellige Forhold 

 og derfor havde forskjellig Kundskab og Begavelse, var 

 blevne ansporede og skærpede ved den gjensidige Be- 

 røring. I de Egne, hvor det gamle Grækenlands Handels- 

 aristokrati traadte i Forbindelse med dets østlige Naboer, 

 fødtes Videnskaberne , og frittænkende , modige Mænd 

 plejede og udviklede dem. Hvorledes den Tilstand var, 

 der skulde afløses, kan man slutte sig til af et af Hume 

 citeret Sted hos Euripides. »I Verden er intet, ingen 

 Hæder, ingen Lykke. Guderne kaste alt omkring i broget 

 Forvirring, blande enhver Ting med sin Modsætning, for 

 at vi alle i vor Uvidenhed og Uvished skulle yde dem 

 mere Dyrkelse og vise dem større Ærbødighed.« Da 

 Videnskaben kræver den grundige Udryddelse af al Lune- 

 fuldhed i Naturen og den fuldstændige Stolen paa Love, 

 tiltog med den voxende Videnskabelighed Ønsket og Be- 

 slutningen om at rense Teoriens Mark for denne Hob 

 af Guder og Dæmoner og at stille Naturfænomenerne 

 paa et Grundlag, der var mere i Overensstemmelse med 

 dem selv. 



Det Problem, som man tidligere havde søgt at nærme 

 sig oven fra, blev nu angrebet neden fra; den teoretiske 

 Stræben gik fra det oversanselige over til det under- 

 sanselige. Man indsaa, at man for at konstruere Uni- 

 verset i Tanken nødvendigvis maatte have nogen Fore- 

 stilling om dets Bestanddele — om hvad Lucretius 

 senere kaldte »de første Begyndelser«. Ved atter at 

 abstrahere fra Erfaringen naaede den videnskabelige Spe- 



16* 



