246 



at løse. Empedokles, en fyrigere og mere poetisk 

 Natur , indførte Forestillingen om Kjærlighed og Had 

 mellem Atomerne for at forklare deres Sammenslutning 

 og Adskillelse. Med aabent Øje for det omtalte Hul i 

 Demokrits Lære traadte han til med den skarpsindige 

 Tanke — der dog var knyttet til en Del vild Spekula- 

 tion — at det laa i selve de Sammenslutningers Natur, 

 der svarede til deres Formaal (eller, med andre Ord, 

 var i Overensstemmelse med Omgivelserne), at bevares, 

 medens uhensigtsmæssige Sammenslutninger paa Grund 

 af, at de manglede et passende Opholdssted, hurtig 

 maatte forsvinde. Læren om »de bedst skikkedes Over- 

 leven«, der i vore Dage, paa Grundlag ikke af ubestemte 

 Formodninger, men af positiv Viden, er bleven hævet til 

 en saa overordentlig Betydning , har saaledes for mere 

 end 2000 Aar siden faaet en i hvert Tilfælde delvis 

 Forkyndelse. 



Epik ur*), der siges at være Søn af en fattig 

 Skolelærer paa Samos, er den næste fremragende F^igur 

 i den atomistiske Filosofis Historie. Han tilegnede sig 

 Demokrits Skrifter, hørte Forelæsninger i Athen, vendte 

 tilbage til Samos og vandrede senere gjennem forskjellige 

 Lande. Til sidst vendte han tilbage tii Athen, hvor han 

 kjøbte en Have og omgav sig med Disciple, blandt hvilke 

 han levede et rent og ophøjet Liv og døde en fredelig 

 Død. Hans Filosofi var næsten den samme som Demo- 

 krits, men han citerede aldrig hverken Ven eller Fjende. 

 Et af Epikurs Hovedformaal var at frigjøre Verden for 

 Overtro og Frygt for Døden. For denne sidste nærede 



') Født Aar 342 før Kristus. 



