260 



han til den Slutning, at Naturen i sine Frembringelser 

 ikke efterligner Menneskets Arbejdsmaade. Dens Frem- 

 gangsmaade bestaar i at opløse og udfolde. Den Uendelig- 

 hed af Former, under hvilke Materien fremtræder, blev 

 ikke paatvungen den af en uden for staaende Kunstner; 

 ved sin egen iboende Kraft bringer den disse Former 

 frem. Materien er ikke den blotte nøgne, tomme Mulig- 

 hed, saaledes som Filosoffer have skildret den, men den 

 universelle Moder, der frembringer alle Ting som Frugter 

 af sit eget Skjød. 



Denne frittalende Mand var oprindelig en Domini- 

 kanermunk. Han blev anklaget for Kjætteri og maatte 

 flygte, søgte Tilflugt i Genf, Paris, England og Tyskland. 

 I 1592 faldt han i Hænderne paa Inkvisitionen i Venedig. 

 Han blev holdt fængslet i mange Aar, forhørt, degraderet, 

 sat i Ban og overleveret til den verdslige Myndighed 

 med Anmodning om, at han maatte blive behandlet mildt 

 og »uden Blodsudgydelse.« Dette var det samme som, 

 at han skulde brændes, og brændt blev han følgelig den 

 16de Februar 1600. For at undgaa en lignende Skjæbne 

 afsvor Galileo tre og tredive Aar senere, knælende og 

 med Haanden paa det hellige Evangelium, Læren om, at 

 Jorden drejer sig om Solen. Efter Galileo kom Kop- 

 ier, der fra sit tyske Hjem trodsede Magten hinsides 

 Alperne. Han udfandt af de forhaandenværende Obser- 

 vationer Lovene for Planetbevægelsen. Problemet var 

 saaledes lagt til rette for Newton, der forbandt disse 

 empiriske Love ved Tyngdelovene. 



I Middelalderen var Atomlæren tilsyneladende for- 

 svunden fra Diskussionen. Efter al Sandsynlighed hæv- 

 dede den dog endnu sin Plads hos besindige og tænkende 



