267 



Legemet og viser, at dets Dele kunne borttages, uden at 

 Iagttagelsesevnen lider derunder. Hvad om De nu be- 

 gyndte ved den anden Ende og i Stedet for et Ben 

 borttog Hjærnen? Legemet er ligesom før delt i to 

 Dele, men begge befinde sig nu i samme uheldige Til- 

 stand, og ingen kan paaberaabes for at bevise, at den 

 anden er et fremmed Stof. Eller, i Stedet for at gaa 

 saa vidt som at borttage selve Hjærnen: lad blot en 

 vis Del af dens Benbeklædning blive fjærnet, og lad en 

 regelmæssig Række af Tryk og Ophør af Tryk paavirke 

 den bløde Masse. Ved hvert Tryk ville «Iagtagelses- 

 og Handlingsevnerne« forsvinde, ved hvert Ophør af Tryk 

 ville de vende tilbage. Hvor er da Iagttagelsesevnen i 

 Mellemrummene mellem Trykkene? Jeg fik en Gang 

 Udladningen af et Leydnerbatteri uventet igjennem mig: 

 jeg følte intet, men var ligefrem udslettet af bevidst 

 Tilværelse i et kj endeligt Mellemrum. Hvor var mit 

 sande Selv i dette Mellemrum? Folk, der ere vaagnede 

 op fra et Lynslag, have været meget længere i samme 

 Tilstand, og i Tilfælde af sædvanlig Hjærnerystelse kan 

 der endog forløbe hele Dage , i hvilke ingen Erfaring 

 indregistreres i Bevidstheden. Hvor er nu selve Men- 

 nesket i denne Ufølsomhedsperiode ? De kan sige, at 

 jeg forudsætter det som bevist, der først skal bevises, 

 naar jeg antager, at Mennesket har været ubevidst; De 

 kan paastaa, at han i Virkeligheden har været sig be- 

 vidst hele Tiden og blot har glemt, hvad der hændtes 

 ham. Til Svar herpaa kan jeg kun sige, at ingen be- 

 høvede at vige tilbage for de værste Pinsler, Overtroen 

 nogen Sinde har opfundet, naar de kun føltes og erindredes 

 saaledes. Jeg tror aldeles ikke, at Deres »Redskabs- 



