270 



mig ud for at ville bevise noget som helst afgj ørende, 

 og at jeg atter og atter erkjendte og fremhævede vor 

 Videns Lidenhed eller rettere vor Uvidenheds Storhed 

 med Hensyn til hele Verdenssystemet. Mit Formaal var 

 at vise mine deistiske Venner, der saa veltalende frem- 

 stillede Naturens og dens Herskers Skjønhed og Gav- 

 mildhed, medens de ikke havde andet end Foragt tilovers 

 for de saa kaldte Latterligheder i den kristne Verdens- 

 anskuelse, at de ikke vare bedre farne end vi, og at der 

 for hver en Vanskelighed, de fandt paa vor Side, kunde 

 findes en fuldkommen saa stor paa deres. Jeg vil nu 

 med Deres Tilladelse anvende et lignende Ræsonnement. 

 De er en Discipel afLucretius og afleder fra Atomers 

 Forening og Adskillelse alle jordiske Ting, deri indbe- 

 fattet organiske Væsener og deres Fænomener. Lad mig 

 for det første sige Dem, hvor langt jeg er villig til at 

 følge Dem. Jeg indrømmer, at De kan danne krystallinske 

 Former ud af Molekulkræfternes Spil, at saa vidunderlige 

 Dannelser som Diamanten, Ametysten og Snestjærnen 

 frembringes paa denne Maade. Jeg vil gaa videre og 

 erkjende, at endog et Træ eller en Blomst kunde frem- 

 bringes paa denne Maade. Ja, hvis De kan vise mig et 

 Dyr uden Sansning, vil jeg tilstaa Dem, at ogsaa dette 

 mulig kunde sammensættes ved et fuldkomnere Spil af 

 molekulære Kræfter.« 



»Hertil er vor Vej klar, men nu kommer min Van- 

 skelighed. Deres Atomer ere hver for sig uden Sans- 

 ning, følgelig i endnu højere Grad uden Fornuft. Maa 

 jeg nu bede Dem om at prøve Deres Kræfter paa 

 følgende Problem: Tag Deres døde Brintatomer, Ilt- 

 atomer, Kulstofatomer, Kvælstofatomer, Fosforatomer og 



