272 



jeg mig at sige, at den er. Til den Uforenelighed med 

 sin Aarsag, som Lysglimtet besidder, maa jeg bede Dem 

 nøje lægge Mærke. Lysglimtet er et Bevidsthedsfænomen, 

 hvis objektive Modbillede er en Række Svingninger. Det 

 er kun et Glimt igjennem vor Opfattelse. De er Aar- 

 sagen til den tilsyneladende Uforenelighed, men De er 

 tillige den Gaade, jeg ikke kan løse. Jeg behøver ikke 

 at minde Dem om, at den store Leibnitz følte den 

 samme Vanskelighed som jeg, og at han for at befri 

 sig for denne halvmodsigende Udledning af Liv ud af 

 Død ombyttede Deres Atomer med sine »>Monadera, der 

 var Verdenshelets mer eller mindre fuldkomne Spejle, 

 og af hvis Sammenlægning og gj ensidige Fuldstændig- 

 gj øreise han antog alle Livsfænomenerne -— Sansningens, 

 Forstandens og Følelsens — at opstaa. « 



»Deres Vanskelighed er da — hvad jeg ser. De 

 er rede til at indrømme — fuldkommen saa stor som 

 min. De kan ikke tilfredsstille den menneskelige For- 

 stands Forlangende om en logisk Sammenhæng mellem 

 Molekularprocesserne og Bevidsthedens Fænomener. Dette 

 er et Skjær, paa hvilket Materialismen uundgaaelig maa 

 strande, saa snart den gjør Fordring paa at være en 

 fuldstændig Livsfilosofi. Hvad er nu Moralen heraf, min 

 ærede Lukretianer? De og jeg ville næppe tabe vor 

 Sindsligevægt ved Drøftelsen af disse store Æmner, hvor 

 vi finde saa vidt et Rum for ærlig Meningsforskjel. Men 

 der er paa begge Sider Folk med mindre Aand (det være 

 sagt i- al Ydmyghed) og større Bigotteri, der bestandig 

 ere rede til at indblande Harme og Bitterhed i saadanne 

 Debatter. Der er saaledes den Dag i Dag store og ind- 

 flydelsesrige Forfattere , der ikke skamme sig ved at 



