273 



udtale den Formodning, at det er »den skjulte personlige 

 Syndighed« hos en stor Logiker, der er Grunden til hans 

 Vantro lige over for et teologisk Dogme. Og der er 

 andre, som mene, at vi, der elske vor herlige Bibel, 

 indvævet som den har været i vore Forfædres Natur og 

 ved Arv er bleven i os, at vi nødvendigvis maa være 

 Hyklere og Løgnere. Lad os fornægte al Forbindelse 

 med slige Folk og misbillige deres Adfærd; lad os til- 

 egne os den urokkelige Tro, at hvad der er godt og 

 sandt i vore Ræsonnementer paa begge Sider vil blive 

 bevaret til Menneskehedens bedste, og at alt, hvad der 

 er ondt eller falskt, vil forsvinde.« 



Det fortjener at bemærkes, at i én Henseende var 

 Biskoppen et Barn af sin Tid. Længe før denne havde 

 Sjælens Natur været saa yndet og almindeligt et Tema 

 for Drøftelse, at naar Studenterne ved Universitetet i 

 Paris ønskede at kjende den Retning, en ny Professor 

 hældede til, bad de ham strax om en Forelæsning over 

 Sjælen. Ved Biskop Butlers Tid var Spørgsmaalet 

 ikke alene paa Bane, men det blev endog udvidet. De 

 klarseende Mænd, der betraadte denne Kampplads, ind- 

 saa, at mange af deres bedste Beviser lod sig lige saa 

 godt anvende paa Dyrene som paa Menneskene. Bi- 

 skoppens Beviser var af denne Art. Han saa det, ind- 

 rømmede det, optog Konsekvenserne og indbefattede dri- 

 stig hele den dyriske Verden i sit Udødelighedssystem ! 



Biskop Butler antog med fast Forvisning det gamle 

 Testamentes Tidsregning, som han betegnede som »be- 

 kræftet af Verdens naturlige og politiske Historie, saa- 

 ledes som denne kan uddrages af de almindelige historiske 

 Værker, af Jordens Tilstand og af de seneste Opdagelser 



Femte Række. II. 18 



