276 



stens- eller Lerbælte, hverken ind i Bæltet oven over 

 eller i det neden under.« Lige over for saadanne Kjends- 

 g;jerninger var det umuligt at undgaa det Spørgsmaal: 

 Have disse Former, der, om end i afbrudte Trin og med 

 mange Uregelmæssigheder, fremvise dette umiskj endelige 

 almindelige Fremskridt, ikke været underkastede en ved- 

 varende Udviklings- og Afændringslov ? — Hvis vor Op- 

 dragelse havde været strængt naturvidenskabelig, eller 

 hvis den var tilstrækkelig bleven holdt borte fra Ind- 

 flydelser, der, hvor forædlende de end kunne være paa 

 et andet Omraade, dog altid have vist sig at være Hin- 

 dringer og Bedrag, naar de indførtes som Faktorer paa 

 Naturvidenskabens, saa vilde denne Videnskabs Dyrkere 

 aldrig have kunnet været ledte bort fra at søge en Ud- 

 viklingslov eller kunnet tillade sig den Antropomorfisme, 

 der betragtede hvert af de efter hinanden følgende Lag 

 som en Slags Drejerbænk, hvor nye Arter fabrikeredes 

 uden mindste Forbindelse med de gamle. 



Hildede ved deres forudgaaende Opdragelse kaldte 

 imidlertid den store Flerhed af Naturforskere en særlig 

 Skaberakt til Hjælp for at forklare enhver ny Gruppe af 

 Organismers Fremkomst. Ganske vist var en stor Del 

 af dem skarpsynede nok til at se, at dette slet ingen 

 Forklaring var, at det i Virkeligheden kun var et Forsøg 

 paa at forklare den mindre Vanskelighed ved at opstille 

 en større. Men da de ingen bedre Forklaring havde at 

 give, tav de. Tænkende Mænd vedblev dog naturligvis 

 og maatte vedblive at beskæftige sig i Stilhed med 

 Spørgsmaalet. De Maillet, en af Newtons samtidige, 

 er af Professor Huxley bleven fremdraget som en, der 

 »havde en Forestilling om de levende Formers Tillemp- 



