279 



griber de af folkelige Fordomme paavirkede, og villige 

 til at modtage en hvilken som helst Slutning, Viden- 

 skaben maatte tilbyde, forudsat at den var tilbørlig 

 understøttet af Kjendsgjerninger og Ræsonnementer — 

 og som dog ganske miskj endte Darwins Anskuelser. 

 Sagen var, at Arbejdet behøvede en Fortolker, og en 

 saadan fandt det iHuxley. Jeg kjender intet fortræffe- 

 ligere i Retning af videnskabelig Fremstilling end dennes 

 ældre Artikler om Arternes Oprindelse. Han førte Dis- 

 kussionens Kurve gjennem alle virkelig betydningsfulde 

 Punkter af Æmnet, berigede sin Fremstilling med egne 

 dybsindige Bemærkninger og Betragtninger og sammen- 

 fattede ofte i en eneste kjærnefuld Sætning et Ræsonne- 

 ment, som en mindre stærk Aand vilde have strakt over 

 hele Sider. Men der er ét Indtryk, som kun Bogen selv 

 kan meddele, og som ingen, selv ikke den mest oplysende 

 Forklaring af den, kan gjengive: det er Indtrykket af 

 det uhyre Arbejde, saa vel Iagttagelsens som Tankens, 

 som dens Tilblivelse forudsætter. Lad os da nu kaste 

 et Blik paa dens Grundsætninger. 



Det indrømmes fra alle Sider, at det, vi kalde Af- 

 arter, er noget, der stadig frembringes. Regiener sand- 

 synligvis uden Undtagelse. Ingen Kylling og intet Barn 

 er i alle Henseender og Enkeltheder Modbilledet til 

 Broder eller Søster, og i disse Forskjelligheder have vi 

 »Afarten« i dens Begyndelse. Ingen Naturforsker kunde 

 sige, hvor langt denne Afvigen kunde føres, men den 

 store Masse af dem antog, at Afkommet af den samme 

 Stamfader aldrig ved indre eller ydre Forandringer eller 

 ved en Blanding af begge kunde afvige saa meget ind- 

 byrdes, at der dannedes forskjellige Arter. Det er dea 



